Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт належності йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 червня 1997 року, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] , померлої [INFO] , а саме: 77/100 частини жилого будинку літ. «А-І», дерев`яного, обкладеного цеглою та надвірних будівель: душ літ. «Ж», льох літ. «З», №1-5 огорожа, навіс літ. «И», що знаходяться в [ADDRESS] , вказуючи, що у вказаному документі помилково її ім`я вказано як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що позбавляє її права вільно розпоряджатись своєю власністю. Заявник зверталася до приватного нотаріусу Мороз Г.І. із заявою щодо виправлення даної помилки, однак, їй було відмовлено, тому заявник просить встановити даний факт в судовому порядку. Ухвалою суду від 21.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву про слухання справи у її відсутність, заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно з п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, матеріалами справи встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 червня 1997 року, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] , померлої [INFO] , що знаходяться в [ADDRESS] , і яке видане на ім`я [PERSON] . При цьому, у зазначеному документі невірно зазначено ім`я заявника, а саме як « [PERSON] », хоча згідно копії паспорту вірним є « [PERSON] ». Факт належності заявнику свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 червня 1997 року, має для заявника юридичне значення, оскільки є підставою для реалізації нею прав розпоряджатися своєю власністю. Приватним нотаріусом Мороз Г.І. заявнику відмолено у виправленні помилки у вказаному свідоцтві. Згідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадян України для виїзду за кордон» паспорт громадянина України є документ, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Факт належності зазначеного документу [PERSON] підтверджується особистими документами заявника, зокрема, копією паспорта громадянина України [NUMBER] від 11.03.1998, згідно якого вірним ім`я заявника є « [PERSON] ». Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Оскільки факт належності вказаного документу заявнику встановлений в судовому засіданні, іншим способом заявник не має можливості усунути помилку правовстановлюючого документу, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved