Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Заявники [PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення дитини [PERSON] [INFO], мотивуючи свою заяву тим, що 24.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між ним [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від попереднього шлюбу [PERSON] має сина [PERSON] Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2013 року попередній шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Після укладання шлюбу з [PERSON] вони проживають однією сім'єю за адресою [ADDRESS]. [PERSON] вважає його своїм батьком. Мати [PERSON] не заперечує проти усиновлення, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою про згоду щодо усиновлення від 25.03.2015 року. За місцем роботи та проживання [PERSON] характеризується позитивно, згідно медичного висновку маю гарний стан здоров'я, спритними напоями або наркотичними засобами не зловживаю , на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуваю. До кримінальної відповідальності не притягувався і засудженим не був. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, пояснивши, що вважає себе батьком дитини своєї дружини, дуже його любить турбується, створює всі належні умови для його розвитку , утримує та виховує. В судовому засіданні заінтересована особа: [PERSON] підтримала вимоги заявника та просила їх задовольнити в повному обсязі, В судове засідання представник заінтересованої особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві не з'явився. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання представник заінтересованої особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві не з'явився про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від попереднього шлюбу [PERSON] має сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.05.2015 року № 3983/41/2103, орган опіки та піклування вважає усиновлення [PERSON] , вітчимом [PERSON], доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Мати [PERSON] не заперечує проти усиновлення сина , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою про згоду щодо усиновлення від 25.03.2015 року. За місцем роботи та проживання [PERSON] характеризується позитивно, згідно медичного висновку про стан здоров'я особи № 10-469 від 16/VI-15, сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, має гарний стан здоров'я, спритними напоями або наркотичними засобами не зловживає , на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. До кримінальної відповідальності не притягувався і засудженим не був, що підтверджується довідкою Міністерства внутрішніх справ України. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає , що заява підлягає задоволенню з наступних підстав . Згідно ч. 1 ст. 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 218 Сімейного кодексу України згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім'ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до статей 217, 219 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків, яка має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Судом встановлено, що відповідно до ч. 4 ст. 219 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітнього батька, оскільки він позбавлений батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 5, 7 Сімейного кодексу України кожна особа має право на проживання в сім'ї. Сім'я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. За положеннями ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ст. 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п'ятнадцять років. Статтею 224 цього Кодексу визначено вичерпний перелік обставин, які мають істотне значення і які враховує суд при ухваленні рішення про усиновлення, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідносини особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров'я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. У судовому засіданні не встановлено будь-яких підстав, передбачених ст. 212 Сімейного кодексу України, відповідно до яких усиновлення не проводиться. Згідно ч. 2 ст. 231 Сімейного кодексу України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Згідно ч. 1 ст. 233 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку , що усиновлення здійснюється виключно в інтересах заявника та малолітньої особи і вважає за необхідне заяву задовольнити . На підставі викладеного , ст. 3,4,5,7,208,218,217,219,207,211,224,212,231,233 СК України та

Outcome: approved