Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною заявою, якою просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Макіївка, Донецької області, померлого у м.Донецьк, Донецької області, [INFO] за адресою: [ADDRESS] від постінфарктного кардіосклерозу. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживав за адресою: [ADDRESS] , помер у [ADDRESS] , [INFO]. Заявниця [PERSON] є донькою померлого [PERSON] . Встановлення факту смерті особи необхідно заявниці для оформлення спадщини та отримання допомоги на поховання. У лютому 2021 року заявниця звернулася до Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з метою отримання свідоцтва про смерть, на що отримала письмову відмову у зв`язку тим, що для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, який є недійсним і не створює правових наслідків. Документами, що підтверджують факт смерті є копія довідки про причину смерті номер 4768, видана у центрі судово-медичної експертизи м.Донецька та свідоцтво про смерть [NUMBER] . Оскільки встановлення факту смерті батька заявниці необхідне для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадщини, а іншим шляхом встановити цей факт неможливо, з метою захисту своїх прав вона змушена звернутись до суду. Заявниця [PERSON] та її представник Білозьоров О.Б. до судового засідання не з`явились, надали суду заяви з проханням розглянути заяву за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) також до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою вирішення справи покладав на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно довідки про причину смерті № 4768 від 26.12.2018 року, [PERSON] , 1956 року народження, помер [INFO] , причина смерті: постінфарктний кардіосклероз. Згідно свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 27.12.2018 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Макіївка, Донецької області, помер [INFO] у віці 62 років у місті Донецьк, Київський район. Згідно відомостей, що маються в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Гірницьким РВ УМВС України в м.Макіївці 14 лютого 1998 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Макіївка Донецької області, місце проживання останнього було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] доводиться заявниці батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.03.1986 року. Листом Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №20.4-23-59/588 від 25.02.2021 року заявниці відмовлено у реєстрації смерті батька у зв`язку з тим, що копія довідки про причину смерті №4768 від 26.12.2018 року не відповідає формі, визначеній Наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті». Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 цього Кодексу. За змістом ч. ч. 1, 2статті 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р м. Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За змістом наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану,внесення змін до актових записів цивільного стану,їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Згідно з ч. 2 ст. 219 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Як роз`яснено у п. п. 13, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною першою статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Оцінюючи надані заявницею та її представником докази суд виходить з того, що смерть фізичної особи громадянина України на окупованій території є юридичним фактом, що має наслідком виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав такої фізичної особи громадянина України. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] , в інтересах якої діє представник Білозьоров Олексій Борисович , про встановлення факту смерті батька заявниці, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявниці реалізувати питання виникнення, зміни або припинення майнових чи немайнових прав як її, так і померлої фізичної особи громадянина України, які за своєю суттю є подіями та діями, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Outcome: approved