Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину від 25.02.1994 року, виданого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Корж Т.О., [PERSON] , після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , зареєстроване в реєстрі за №І-1440. Встановити факт належності [PERSON] реєстраційного посвідчення на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] володіє на підставі свідоцтва про право на спадщину, про що в реєстрову книгу №63 здійснено відповідний запис №25, виданого 01.03.1994 року Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації Утюпиній В.С. В обґрунтування заяви зазначила, що 25 лютого 1994 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Корж Тетяною Олексіївною, заявниці було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримала у спадок після смерті свого чоловіка Ѕ частини жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] . 01 березня 1994 року Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації [PERSON] було видане реєстраційне посвідчення на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] володіє вищезазначеним нерухомим майном на підставі свідоцтва про право на спадщину, про що в реєстрову книгу №63 здійснено відповідний запис №25. На початку жовтня 2020 року заявниця намагалася зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , яким вона володіє на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.1994 року, проте у здійсненні державної реєстрації їй було відмовлено з тих підстав, що в прізвищі зазначеному в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 25.02.1994 року та паспорті заявниці мається розбіжність в написанні, а саме в свідоцтві записане прізвище [PERSON] (через букву и), а в паспорті громадянина України - [PERSON] (через букву і). У зв`язку з цим, заявниця [PERSON] звернулася до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав, прохала її задовольнити в повному обсязі. Зацікавлена особа Департамент з питань реєстрації в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення на заяву, прохав вилучити департамент з питань реєстрації зі складу заінтересованих осіб. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. Суд, заслухавши представника заявниці, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Руновщина Полтавського району Полтавської області, зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту на ім`я [PERSON] (а.с.31). Заявник [PERSON] , [INFO] , з 26.08.1960 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим повторно 02.10.2020 року Шевченківським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північного - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.23). 25 лютого 1994 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Корж Тетяною Олексіївною [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , яке було зареєстроване в реєстрі за № І -1440. Згідно зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримала у спадок після смерті свого чоловіка Ѕ частини жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 544 кв.м., що належало померлому [PERSON] на підставі рішення народного суду Октябрського району м. Полтави від 08.02.1962 року, дублікату договору дарування, посвідченого Першою полтавською державною нотаріальною конторою 27-го січня 1964 року за реєстром №І-638/ дублікат видано Першою полтавською державною нотаріальною конторою 28-го січня 1976 року за реєстром № І-1058, зареєстрованого в Полтавському бюро технічної інвентаризації 17 лютого 1994 року по реєстровій книзі №63 під №25 (а.с.5). 01 березня 1994 року Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації [PERSON] було видане реєстраційне посвідчення на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] володіє вищезазначеним нерухомим майном на підставі свідоцтва про право на спадщину, про що в реєстрову книгу №63 здійснено відповідний запис №25 (а.с.6). В Свідоцтві про право на спадщину за законом, видане 25 лютого 1994 року, Реєстраційному посвідченні Полтавського міжміського бюро технічної інвентаризації від 01.03.1994 року, та записах в домовій книзі прізвище [PERSON] не збігається із зазначеним в паспорті [PERSON] та інших документах, належних заявниці із правильно зазначеним [PERSON]. Заявниця в 2020 році звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Дмитренко Т.І. Департаменту з питань реєстрації Полтавської області з метою оформлення за собою права власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , яким вона володіє на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.1994 року, проте у здійсненні державної реєстрації їй було відмовлено з тих підстав, що в прізвищі зазначеному в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 25.02.1994 року та паспорті заявниці містяться розбіжність в написанні, а саме в свідоцтві записане прізвище [PERSON] (через букву и), а в паспорті громадянина України - [PERSON] (через букву і). У зв`язку з цим, заявниця [PERSON] звернулася до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 6 вказаної статті передбачає встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 1 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах, а саме у Свідоцтві про право на спадщину від 25 лютого 1994 року, виданого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Корж Тетяною Олексіївною , [PERSON] , після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] зареєстроване в реєстрі за № І -1440 та реєстраційного посвідчення на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , допущена помилка у написанні прізвища заявниці, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дана заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, а факт належності правовстановлюючого документа [PERSON] , встановленим. На підставі викладеного та

Outcome: approved