Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вищезазначеною заявою. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Заявник звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено. У зв'язку з чим, заявник просить суд встановити факт постійного проживання разом із [PERSON], [INFO], який помер [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник заявника та заявник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду заяви була сповіщена належним чином, надала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засідлані підтвердили той факт, що [PERSON], дійсно постійно проживала разом із [PERSON], [INFO], який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявником 31,07.1976 року було укладено шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданим Бабушкінським районним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 636 від 31,07.1976 року. [INFO] [PERSON] помер за місцем свого постійного проживання за адресою: [ADDRESS], куди були викликані лікар, який констатував його смерть, та працівник поліції, який засвідчив, що відбулася природня смерть. Реєстрація смерті [PERSON] відбулась за місцем смерті - у Шевченківському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис № 903 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із ј частини квартири [ADDRESS], та автомобіля Reno Scenic, державний номер [NUMBER]. Заявник звернулась до приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом, але постановою нотаріуса від 20.11.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину з підстави пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та не підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується наступними документами: - актом про фактичне проживання від 13.12.2018 року, складеним головою квартального комітету № 19, згідно якого [PERSON] з січня 2009 року постійно проживала за адресою: [ADDRESS], з чоловіком [PERSON], і [PERSON] постійно проживав за вказаною адресою без реєстрації. Дійсність вказаних у акті обставин підтверджують сусіди [PERSON]; -довідкою від 13.12.2018 року, виданою головою квартального комітету № 19, завіреною виконавчим комітетом Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, згідно якої [PERSON] з січня 2009 року постійно проживала за адресою: [ADDRESS], з чоловіком [PERSON], і [PERSON] постійно проживав за вказаною адресою без реєстрації. Відповідно до інформації Дніпровської міської ради від 16.11.2018 року, наданій на запит приватного нотаріуса Ярової Н.Г. від 05.11.2018 року стосовно зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS], згідно наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22.08.2006 року до дня смерті ([INFO]), та з реєстраційного обліку не знятий. Встановлення вищезазначеного факту необхідно заявнику для подальшого вчинення передбачених законом дій для отримання свідоцтва про спадщину на спадкове майно. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. З огляду на положення наведеної норми Закону Верховний Суд України у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18 висловив свою Правову позицію з цього питання, відзначивши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які могли б прийняти спадщину після смерті [PERSON], відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт, постійного проживання спадкоємця [PERSON], [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved