Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, якою просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричний заклад КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» для проведення обстеження та лікування. В обґрунтування заяви посилався на те, що [PERSON] була доставлена 08 листопада 2016 року до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» на підставі заяви її опікуна [PERSON], після чого оглянута черговими лікарями-психіатрами Обласної психіатричної лікарні № 1 у приймальному відділенні лікарні, які за результатами такого огляду зробили висновок щодо необхідності госпіталізації хворої до психіатричного закладу для обстеження та лікування у зв'язку з наявністю у неї тяжкого психічного стану, який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих, а також суттєву шкоду її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі ненадання психіатричної допомоги. 08 листопада 2016 року [PERSON] була оглянута комісією у складі: заступника головного лікаря з медичної частині лікаря-психіатра [PERSON], завідуючого відділенням № 9 лікарні лікаря-психіатра [PERSON], завідуючого відділенням № 4 лікарні лікаря-психіатра [PERSON], яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в умовах стаціонару. У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] - [PERSON], яка є опікуном хворої, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог щодо госпіталізації [PERSON] Прокурор в судовому засіданні проти госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу не заперечував. Особа, у відношенні якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судове засідання не викликалася, оскільки згідно рішення Селедівського міського суду Донецької області від 26 грудня 2005 року є недієздатною особою та у цей час не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоров'я, про що вбачається з повідомлення заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] та завідуючого 4 відділення лікарні [PERSON] Суд, вислухавши пояснення заявника, думку прокурора, опікуна, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Селедівського міського суду Донецької області від 26 грудня 2005 року [PERSON] визнано недієздатною. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року призначено [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON]. За змістом ч. 1ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Судовим розглядом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від її опікуна, 08 листопада 2016 року її госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». В той же час,рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідаєКонституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як вбачається з виписки-епікриз, [PERSON], остання захворіла в 1988 році, знаходилася на лікуванні в Маріупольській психіатричної лікарні. З 01 грудня 1995 року по липень 2014 року знаходилася на лікуванні в Камишанському ПНІ. Вперше знаходилася на лікуванні ОПЛ № 1 з 28.08.2014р. по 01.10.2014р. Остання госпіталізація 05 квітня 2016 року з діагнозом: шизофренія параноїдальна форма, безперервна течія, інвалід 2 групи безстроково. На час огляду її психічний стан: продуктивний контакт утруднений. Настрій пригнічений. Висловлює маячні ідеї відношення суїцидальних думок. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] страждає важким психічним розладом у формі шизофренія параноїдальна форма, безперервна течія, внаслідок чого не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, може заподіяти значну шкоду своєму здоров'ю у разі ненадання їй психіатричної допомоги та погіршення психічного стану. [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару, [PERSON] у зв'язку з психічним станом та недієздатністю не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару згідност. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідностіКонституції України окремих положеньстатті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно достатті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, особа, яка страждає на психічний розлад,може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є недієздатною, що виключає можливість отримання її усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Також встановлено, що саме на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від її опікуна [PERSON], недієздатну госпіталізовано до психіатричного закладу, тобто госпіталізацію проведено за згодою її законного представника. На підставі викладеного,

Outcome: approved