Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, вказуючи, що [INFO] в м. Донецьк Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, помер її батько [PERSON] , про що було видано довідку про причину смерті № 2 від 08.04.2021 року. Для отримання допомоги на поховання, невиплаченої пенсії на момент смерті, а також для подальшого оформлення спадщини їй необхідно свідоцтво про смерть батька. Однак зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку вона не має можливості. Просить встановити факт смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , в м. Донецьк Донецької області Україна. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 21.07.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Також про дату, час і місце судового розгляду справи учасники справи повідомлялися належним чином. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але в заяві просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи: Нікольського районного відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.07.1960 року [PERSON] народилася [INFO] та її батьком зазначений [PERSON] , про що зроблено відповідний запис за № 1442. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 09.08.1980 року [PERSON] 09.08.1980 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено запис за № 1365. Відповідно до довідки від 24.06.2019 року № 1439-5000147635/25036 [PERSON] взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, та її фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З лікарського свідоцтва про смерть № 2 від 08.04.2021 року, довідки про причину смерті від 08.04.2021 року та свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 09.04.2021 року, виданих на тимчасово непідконтрольній території України вбачається, що [INFO] у віці 82 років в м. Донецьк Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , причина смерті: хронічна мозкова недостатність ІІІ ст., церебральний атеросклероз з гіпертензією ІІ ст. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом документи, які підтверджують факт смерті були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому дані документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють будь-яких правових наслідків, в зв`язку з чим донька померлого позбавлена можливості зареєструвати смерть свого батька в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає надані заявницею документи, які підтверджують факт смерті її батька, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON] , але при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки вони видані органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що факт смерті батька заявниці відбувся на тимчасово непідконтрольній території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а в інший спосіб це зробити вона не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав заявниці слід встановити факт смерті її батька на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявниці свідоцтва про смерть. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявниці, суд не повертає сплачену нею при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved