Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту поранення при виконанні обовязку військової служби 29 серпня 2014 року в районі міста Іловайськ Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.08.2014 року №305 о/с дск, для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення бойових дій, на підставі вказівок МВС України від 03.07.2014 року №13488/Яр та від 04.08.2014 року №9978 дск, 17.08.2014 року його було відряджено до м. Маріуполь Донецької області у складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1». Вказує, що в період з 17.08.2014 року по 30.08.2014 року він брав участь в боях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на території Донецької та Луганської областей. 29.08.2014 року під час виходу на бронетехніці з оточення в районі м. Іловайськ Донецької області, його спецпідрозділ потрапив під обстріл російських військових та проросійських найманців. В результаті обстрілу він отримав поранення голови, нижніх кінцівок та був евакуйований з поля бою на лікування та реабілітацію. За даними акту нещасного випадку було встановлено, що 29.08.2014 року він був поранений під час виходу з оточення неподалік від міста Іловайськ Донецької області. Даний випадок стався в період проходження військової служби при виконанні службових обовязків, повязаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки і боротьби зі злочинністю. Випискою із медичної карти хворого №5432, довідкою про тимчасову непрацездатність №469, медичною довідкою про направлення на лікування та реабілітацію після поранення підтверджується пройдений ним курс лікування від поранення, отриманого в зоні проведення бойових дій. Свідоцтвом про хворобу №18 від 30.01.2015 року йому постановлений остаточний діагноз та винесена постанова ВЛК про причинний звязок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва). Виходячи зі змісту документів - поранення лівої стопи і гомілки: відкриті вогнепальні переломи основних фаланг 1,2,3 пальців, 1,2,3,4,5 плюсневих кісток і таранної кістки лівої стопи; відкрите вогнепальне поралення н/3 лівої малогомілкової кістки, роздроблена рана лівої стопи (25.08.2014 р.); ампутація лівої гомілки (19.09.2014 р.), протезування; ампутація культя верхньої третини лівої гомілки; артроз суглобів правої стопи з ФПС-І ст., відновний період закритої ЧМТ, струсу головного мозку (25.08.2014 р.) у вигляді ВСД-синдрому, помірно вираженого, з вестибулоцефалгією та атеноневротичним синдромом; НЦД по гіпертонічному типу (неврогенна) дійсно пов'язане з виконанням службових обов'язків. В результаті отриманого поранення його, повязаного з виконанням службових обовязків, він втратив 80% від своєї професійної працездатності. Вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено його право на життя і здоровя, передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Звернення до суду, обумовлено, тим, що він має на меті визначити свій статус як жертви міжнародного збройного конфлікту, тобто як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року. На підставі викладеного, просить суд встановити юридичний факт його поранення при виконанні обовязку військової служби 29.08.2014 року, в районі міста Іловайськ Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали із підстав, викладених у заяві та просили заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявились по невідомій суду причині, хоча про час та місце слухання справи неодноразово повідомлялися судом належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.08.2014 року №305 о/с дск, для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення бойових дій, на підставі вказівок МВС України від 03.07.2014 року №13488/Яр та від 04.08.2014 року №9978 дск, 17.08.2014 року його було відряджено до м. Маріуполь Донецької області у складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» (а.с. ). В період з 17.08.2014 року по 30.08.2014 року брав участь в боях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на території Донецької та Луганської областей (а.с. 80). З 20.02.2014 року розпочалася тимчасова окупація території України, що визначено п. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». 15.04.2014 року з метою забезпечення додержання прав і свобод людини і громадянина, захист інтересів держави, державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах окупації Верховною Радою України був прийнятий [PERSON] «Про тимчасово окуповані території». [PERSON] визначив статус частини території України, як тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановив особливий правовий режим на цій території, визначив особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України. У звязку з чим Україною, за наслідками збройної агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. При вирішенні даної справи в контексті вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно із нормами Цивільного-процесуального\~кодексу України і у відповідності до ч. 3 ст.\~82\~ЦПК України не потребують доказування. Як зясовано судом, 29.08.2014 року під час виходу на бронетехніці з оточення в районі м. Іловайськ Донецької області, спецпідрозділ [PERSON] потрапив під обстріл російських військових та проросійських найманців. В результаті обстрілу він отримав поранення голови, нижніх кінцівок та був евакуйований з поля бою на лікування та реабілітацію (а.с. ). Актом №91/14 про нещасний випадок встановлено, що 29.08.2014 року [PERSON] був поранений під час виходу з оточення неподалік від міста Іловайськ Донецької області. Нещасний випадок стався в період проходження військової служби при виконанні службових обовязків, повязаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки і боротьби зі злочинністю (а.с. 25-27). Випискою із медичної карти хворого №5432, довідкою про тимчасову непрацездатність №469, медичною довідкою про направлення на лікування та реабілітацію після поранення підтверджується пройдений [PERSON] курс лікування від поранення, отриманого в зоні проведення бойових дій (а.с. 88-91). Свідоцтвом про хворобу №18 від 30.01.2015 року [PERSON] встановлений остаточний діагноз та винесена постанова ВЛК про причинний звязок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва). Виходячи зі змісту документів - поранення лівої стопи і гомілки: відкриті вогнепальні переломи основних фаланг 1,2,3 пальців, 1,2,3,4,5 плюсневих кісток і таранної кістки лівої стопи; відкрите вогнепальне поралення н/3 лівої малогомілкової кістки, роздроблена рана лівої стопи (25.08.2014 р.); ампутація лівої гомілки (19.09.2014 р.), протезування; ампутація культя верхньої третини лівої гомілки; артроз суглобів правої стопи з ФПС-І ст., відновний період закритої ЧМТ, струсу головного мозку (25.08.2014 р.) у вигляді ВСД-синдрому, помірно вираженого, з вестибулоцефалгією та атеноневротичним синдромом; НЦД по гіпертонічному типу (неврогенна) дійсно пов'язане з виконанням службових обов'язків (92-97). В результаті отриманого поранення його, повязаного з виконанням службових обовязків, він втратив 80% від своєї професійної працездатності. Стаття 3 Загальної декларації прав людини (прийнята і проголошена резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року) чітко встановлює, що кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8\~Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч.2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно розяснень постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів, встановлення яких віднесено до компетенції відповідних органів виконавчої влади. За таких обставин, враховуючи викладене, а також те, що встановлення юридичного факту поранення [PERSON], [INFO], при виконанні обовязку військової служби 29 серпня 2014 року в районі міста Іловайськ Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України необхідне для визначення його статусу жертви міжнародного збройного конфлікту, тобто, як особи, яка перебувала під захистом К онвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, що обумовлює виникнення прав та обовязків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права, то суд приходить до висновку, що подана заява підлягає до задоволення. На підставі Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,\~ Закону України «Про оборону України», Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»,\~

Outcome: approved