Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Заявники звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності документу, в якій зазначають, що вони є рідними синами [PERSON], [INFO]. 02 серпня 2004 року [PERSON] на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області №178 від 19 березня 2004 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 3,5680 га. з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області з кадастровим номером [NUMBER]. 16 червня 2015 року [PERSON] заповіла заявникам, по справі, вищевказану земельну ділянку. [INFO], [PERSON] померла. Після смерті мами заявників останні звернулися до Української міської державної нотаріальної контори з заявами про відкриття спадщини за заповітом. Однак представником Української міської державної нотаріальної контори відмовила заявникам в видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв'язку з розбіжностями. Розбіжностями є те, що в свідоцтві про смерть померла зазначена «[PERSON]», а в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] власником земельної ділянки зазначена «[PERSON]». За таких обставин заявники просять заяву задовольнити та встановити юридичний факт належності документу. Заявники в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву в якій просять заяву задовольнити та розглянути справу у їх відсутність. Представники зацікавлених осіб в судове засідання не з'явилися, направивши суду лист в якому просять слухати справу в відсутності їх представників, проти позову не заперечують. Суд дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] в с. Верем'я, Обухівського району, Київської області, народилася наша мама - [PERSON], що підтверджується копією паспорту ( а.с.6-7). [INFO] у [PERSON] народився [PERSON], а [INFO] [PERSON], заявники по справі, що підтверджується копіями їх паспортів. 02 серпня 2004 року [PERSON] на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області №178 від 19 березня 2004 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 3,5680 га. з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області з кадастровим номером [NUMBER], що підтверджується копією акту та витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку. 16 червня 2015 року [PERSON] заповіла заявникам по справі, земельну ділянку площею 3,5680 га. з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області з кадастровим номером [NUMBER] що підтверджується копією заповіту( а.с.24) [INFO] [PERSON], померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.25) Судом встановлено, що до пред'явлення заяви до суду 09 червня 2017 року, після смерті [PERSON] заявники звернулися до Української міської державної нотаріальної контори з заявами про відкриття спадщини за заповітом. 12 червня 2018 року остання своїм листом №531 02-14 відмовила нам в видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 3,5680 га., що розташована на території Верем»яцької сільської ради, Обухівського району, Київської області, так як поданих документах є розбіжності(а.с.29). Такими розбіжностями є те, що в свідоцтві про смерть померла зазначена «[PERSON]», а в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] власником земельної ділянки зазначена «[PERSON]», що підтверджується листом. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту - родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові , місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право цивільне. При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу про встановлення факту правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові якої не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті, що свідчить про правомірність мого звернення до суду. Факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 3,5680 га. з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області з кадастровим номером [NUMBER] наший мамі підтверджується наступним. [PERSON] постійно, до дня смерті, була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією її паспорту та довідками Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області(а.с.26). Мати заявників ніколи не проживала за адресою: [ADDRESS], адресою, яка вказана в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, що також вказує на належність померлій державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Паспорт на ім'я мами серії [NUMBER] був виданий 07 червня 1996 року до видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім'я «[PERSON]», що підтверджує належність їй цього акту. Крім цього відповідно до експертного висновку складеного Українським бюро лінгвістичних експертиз встановлюється, що записи імені по батькові [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON]) та [PERSON] (Державний акт на право власності на земельну ділянку, запис [PERSON]) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними На підставі викладеного, враховуючи, що даний факт має для заявника юридичне значення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved