Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 22 грудня 2012 року померла його тітка [PERSON], яка за життя проживала [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 5,96 га, розташованої на території Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області. Заявник є спадкоємцем померлої тітки за заповітом, і фактично прийняв спадщину, так як на момент її смерті проживав разом з нею у будинку № 10 по вулиці Чкалова в с. Уланове Глухівського району Сумської області, так як вона потребувала постійного догляду, що підтверджується заявами [PERSON] та [PERSON] від 22.03.2017 р., посвідченими секретарем Уланівської сільської ради Глухівського району. Однак, коли заявник звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, то йому у цьому було відмовлено у звязку з відсутністю факту прийняття ним спадщини. Просить в судовому порядку встановити факт, що він на день смерті своєї тітки [PERSON], 22.12.2012 року, тобто на час відкриття спадщини, постійно проживав з нею за адресою: Сумська область, Глухівський район, с. Уланове, вул. Чкалова, буд. 10. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав та пояснив, що його тітка була дуже старенька, багато хворіла, не могла самостійно пересуватись, у звязку з чим потребувала постійного догляду; приблизно із вересня 2012 року ночував у неї, допомагав по господарству, готував їжу, постійно проживав разом із дружиною та дитиною за адресою: с. Уланове Глухівського району Сумської області, вул. Лугова, буд. 50. Представник заявника надав пояснення згідно змісту заяви, просив задовольнити. Додатково звернув увагу суду на те, що сільський голова хоча і видав довідку про те, що померла тітка заявника на день смерті проживала одна, але в цьому не впевнений, реєстрація фактичного місця проживання у сільській раді не здійснюється; вважав, що покази свідків у повній мірі підтверджують факт проживання заявника з [PERSON] на момент смерті. Сільський голова Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області проти задоволення заяви не заперечував; пояснив, що видав довідку, у якій зазначено про те, що на момент смерті [PERSON] проживала одна, так як у нього відсутні підстави стверджувати протилежне. Зазначив, що протягом деякого часу до смерті [PERSON], точно не памятає, щоранку бачив, як заявник із дому на велосипеді, а в зимовий період пішки, направляється допомагати тітці; це він точно стверджує, бо шлях заявника з дому до тітки пролягає повз вікна сільської ради, а він щодня о восьмій приходить на роботу. Офіційно сільська рада в побудинкових книгах відміток щодо фактичного місця проживання не здійснює. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що приблизно з вересня 2012 року [PERSON] ходив до тітки рубав дрова, постійно їй допомагав, коли тітка захворіла ночував у неї, доглядав перед смертю; вона як соціальний працівник часто заявника бачила у тітки. Вважала, що заявник проживав у померлої. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що її родичка проживала по тій вулиці, де жила тітка заявника, ходила до неї і бачила там [PERSON]; він перейшов жити до тітки, бо бачила, як він у дворі рубає дрова. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що являється дружиною заявника, останній перед смертю тітки проживав у неї. Заслухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 22 грудня 2012 року померла [PERSON] (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина: земельна ділянка площею 5,96 га на території Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області для ведення сільськогосподарського товарного виробництва (а.с. 7). З копії довідки виконкому Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 29.12.16 р. № 02-20/589 вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в с. Уланове. На час смерті проживала одна (а.с. 8). Згідно копії заповіту та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру [PERSON] дійсно залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 6, 11,12). Встановлення факту потрібно заявнику для отримання спадщини, так як у березні 2017 року він звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою приватного нотаріуса Глухівського районного нотаріального округу [PERSON] від 23.03.17р. відмовлено у видачі такого свідоцтва у звязку з тим, що спадкоємець не прийняв спадщину відповідно до ст.ст. 1268 1269 ЦК України (а.с. 4). У частині 3\~ст. 1269 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У пункті 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз'яснено, що в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 29 ЦК\~України\~(в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Норма ч. 6 ст. 29\~ЦК\~України\~передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~відповідно до\~Конституції України\~регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт, що [PERSON] на день смерті його тітки, [PERSON], 22.12.2012 року, тобто на час відкриття спадщини, постійно проживав з нею за адресою: Сумська область, Глухівський район, село Уланове, вулиця Чкалова, будинок 10, оскільки сам заявник неодноразово зазначав протилежне, а саме те, що за тіткою здійснював догляд, особливо з вересня 2012 року, намагався не залишати її саму, але проживав у себе вдома разом з дружиною та дитиною. Цей факт узгоджується із довідкою виконкому Уланівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 29.12.16 р. № 02-20/589. Щодо показів свідків, то свідчення [PERSON] та [PERSON] узгоджуються зі свідченнями самого заявника та голови сільської ради в частині постійного догляду за [PERSON] у період з вересня 2012 року і до дня її смерті. Але висновки щодо постійного місця проживання [PERSON] суперечать його ж поясненням, довідці виконкому сільської ради та фактично зроблені із того, що вони особисто або їх знайомі часто бачили заявника у дворі померлої тітки. Суд критично ставиться до свідчень дружини заявника, оскільки вони протирічать поясненням його самого. Враховуючи наведене у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed