Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою в якій просить суд встановити юридичний факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви зазначила, що вона [INFO] народилася в смт. Олександрівка Кіровоградської області де постійно проживала до 1985 року. 21.05.1977 вийшла заміж за [PERSON] , 1956 року народження та змінила прізвище з дівочого « [PERSON] » на « [PERSON] » та у зв`язку із зміною прізвища отримала паспорт громадянина колишнього СРСР в Олександрівському РВВС серія [NUMBER] від 06.03.1979. 04.01.1985 вона переїхала з смт. Олександрівка до с. Івангород Кропивницького району Кіровоградської області на постійне місце проживання. В 1987 вона вийшла заміж вдруге за [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », але по обміну паспорта на нове прізвище до паспортного столу на той час не звернулась. Весь час, а саме до 1992 року вона продовжувала проживати в с. Івангород Кропивницького району Кіровоградської області разом зі своєю сім`єю. В 1992 році вона виїхала до смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, а саме до своєї матері, яка там проживала, але місце проживання за даною адресою не реєструвала, оскільки на той час свій паспорт вона втратила, а за виготовленням нового не звернулась. Зазначила, що для оформлення пенсії їй потрібен паспорт громадянина України, що підтверджує її громадянство та індивідуальність, просить суд задовольнити її заяву. Ухвалою судді від 04.12.2020 заяву про встановлення факту що має юридичне значення прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі (а.с. 16-17). Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у своїй заяві. Представник заінтересованої особи Олександрівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області Литвин О.О. щодо задоволення зави не заперечила. Заслухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в смт. Олександрівка Кіровоградської області, що вбачається з форми заяви про видачу паспорта громадянина СССР (на російській мові) та свідоцтві про народження (а.с. 11, 39). Згідно форми заяви про видачу паспорта громадянина СССР (на російській мові) [PERSON] у зв`язку із зміною прізвища звернулась до Олександрівського РВВС за заміною паспорта (а.с. 38). Згідно довідки виданої Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) [PERSON] уклала та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 13). З довідки та копій погосподарських книг, виданих виконавчим комітетом Івангородської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] прибула з смт. Олександрівка, була зареєстрована та проживала в селі Івангород з [ADDRESS] . У 1987 році прізвище [PERSON] виправлене на [PERSON] , яка проживала разом зі своїм чоловіком за цією ж адресою. У книзі погосподарського обліку № 9 за 1991-1995 роки є відмітка про те, що [PERSON] вибула 08.09.1992 в [ADDRESS] (а.с. 5-10). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , підтвердили факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявник зверталася з заявою до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області щодо документування її паспортом громадянина України, у зв`язку з втратою паспорта колишнього СРСР. Своїм листом управління відмовило заявнику у видачі паспорта громадянина України в зв`язку з тим, що вжитими заходами підтвердити її факт реєстрації (прописки) не представляється можливим, в зв`язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду (а.с. 12). З пояснень заявника, свідків та матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявник має намір стати громадянином України, однак у неї відсутні відповідні документи про проживання на території України, тому вона не може отримати паспорт громадянина України. У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, паспорта громадянина України, зокрема постійного проживання на території України. Позивач вказувала, що вона не оформила своєчасно паспорт громадянина України, тому у неї виникли проблеми щодо отримання інших документів. Без встановлення вказаного факту позивач не може отримати паспорт, тому просила задовольнити заяву. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Встановлення факту проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України, який необхідний для оформлення пенсії. Даний факт безперервного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями свідків та наявними у матеріалах справи доказами. Таким чином, заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки під час судового розгляду доведено факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991року.

Outcome: approved