Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] документа, що посвідчує право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру від 23 липня 1992 року. Свої вимоги мотивує тим, що 23.07.1992 Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації вона отримала свідоцтво № [NUMBER] про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Проте, у березні 2020 року вирішила упорядкувати правові документи на майно і виявила, що у вищевказаному свідоцтві на квартиру при зазначенні її імені була допущена технічна помилка, а саме зазначено її ім`я « [PERSON] » в той час як згідно всіх інших документів її ім`я значиться « [PERSON] ». Іншого способу позасудового врегулювання спору чинним законодавством України не передбачено, тому заявниця і звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити вищезазначений факт. У судове засідання заявник не з`явилася, проте від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності та про задоволення заяви. Представник заінтересованої особи - територіальної громада м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо заявлених вимог не заперечує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 20 липня 1951 року [NUMBER] вбачається, що воно видано на ім`я « [PERSON] » (російською мовою) а.с.9. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 жовтня 1971 року вбачається, що прізвище та ім`я заявниці зазначено « [PERSON] » (російською мовою), яке вона після одруження змінила на « [PERSON] » (а.с.12). Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській області від 24 червня 1999 року, прізвище та ім`я заявниці вказано як « [PERSON] » (а.с.6-8), що також підтверджується і довідкою від 25.06.2001 про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.9). Згідно ордера №4937 серії А, на квартиру [ADDRESS] від 27 лютого 1987 року вбачається, що такий видано на ім`я - [PERSON] (російською мовою) а.с.11. Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру від 23.07.1992, за адресою: [ADDRESS] вбачається, що таке видано на ім`я « [PERSON] » (а.с.10). Право власності на [ADDRESS] належить заявниці одній, що підтверджується записом у будинковій книзі, де теж її ім`я вказано як « [PERSON] » (а.с.13-17). Відповідно до довідки архівного відділу Прилуцької міської ради Чернігівської області від 13.03.2020 за №Г-25/01-21 вбачається, що відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». П.3 розпорядження облдержадміністрації №219 від 03.05.2001 перейменовано [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.5). У відповідності до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на вище вказані докази, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво № [NUMBER] про право особистої власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданого 23 липня 1992 року на ім`я « [PERSON] » належать саме « [PERSON] », і виникли при невірному перекладі з російської на українську мови, а тому вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved