Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою та просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю від 27 червня 2002 року, виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , який був виданий Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №562 від 27 червня 2002 року. Свої вимоги мотивує тим, що їй належить земельна ділянка, площею 7,17 га., яка розташована на території Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту від 27 червня 2002 року, серія Р1 № 484633. На цей час вона бажає отримати кадастровий номер на дану земельну ділянку, також зверталася із заявою до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, щоб завірити копію державного акту на землю, однак нотаріус в усній формі відмовила в її прохані, в зв`язку з тим, що в даному державному акті на землю від 27 червня 2002 року неправильно записане прізвище заявниці, як видано « [PERSON] », хоча правильне прізвище « [PERSON] », і воно не змінюється. У зв`язку із вище викладеним заявник звернулася до суду з вказаною заявою. До судового засідання заявниця та її представник не з`явились, але від представника до суду надійшла заява, в якій просить справу слухати у його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити (а.с. 33). Представник Біляївської об`єднаної територіальної громади Одеської області до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, та не заперечував проти заяви (а.с. 32). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, 27 червня 2002 року заявнику було видано державний акт на право приватної земельної власності на землю, посвідчений головою Майорівської сільської ради народних депутатів Родонюк В.І., зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №562 (а.с.4). Згідно вказаного державного акту на право приватної власності на землю заявниці належить земельна ділянка площею 7,17 га., яка розташована на території Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області. Однак, у державному акті прізвище заявниці записано « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Той факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 484633, на підставі якого заявниці належить земельна ділянка площею 7,17 га., яка розташована на території Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області, який був виданий на ім`я [PERSON] належить [PERSON] підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданого Біляївським РВ ГУ ДМС України в Одеській області 22.08.2002 року (а.с.11), пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 23.02.2010 року (а.с. 8), карткою платника податків [NUMBER] від 06.06.2008 року (а.с.12), з яких вбачається, що прізвище заявниці записано « [PERSON] ». За змістом частини першої статті 293 ЦПК України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved