Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] внаслідок систематичного вчинення фізичного та психологічного насильства останнім. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказує про те, що вона у період з 07.04.2009 року по 05.06.2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У період шлюбу у них народилося 5 дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Припинення шлюбних відносин з чоловіком було викликано неповажним ставленням до неї з його боку, що полягало у постійних побиттях, образах, приниженнях психологічного характеру не лише її, а й дітей. Але після припинення сімейних стосунків ставлення чоловіка не змінилося, а навпаки увійшло у більш активну фазу. Вже більше двох років [PERSON] з невідомих причин та мотивів постійно здійснює домашнє насильство відносно неї, а останні 3 місяці і відносно дітей. Так, чоловік постійно у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння навідується до їх постійного місця проживання та, застосовуючи фізичну силу, а також психологічний тиск, здійснює різного роду насильство. Непоодинокими є випадки, коли чоловік заявниці вистежує її біля місця роботи, застосовує до неї фізичну силу та психологічний тиск, змушує її вислуховувати образи та особисті претензії, що викликає у неї моральні травми та постійне відчуття пригніченості. 23.05.2019 року чоловік застосував фізичне насильство до їх спільної дочки [PERSON] , відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР, наразі проводиться досудове розслідування. Крім того, 05.06.2019 року чоловік знову застосував до заявниці фізичне насильство, наніс їй тілесні ушкодження, відомості про дане кримінальне правопорушення також внесено до ЄРДР. Такі побиття носять систематичний характер, чоловік постійно зламує замки у квартирі та у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння вчиняє насильство відносно заявниці у присутності неповнолітніх дітей, також фізичне насильство чоловік почав застосовувати і до дітей. З метою ізоляції дітей від чоловіка заявниця відвезла дітей до своєї матері [PERSON] в інше місто, проте 12.07.2019 року чоловік знайшов дітей і там, після чого, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, викрав дітей та привіз їх до м. Києва, за місцем роботи заявниці, де продовжив вживати алкогольні напої та погрожувати фізичною розправою не лише їй, а й дітям. Матері заявниці чоловік також неодноразово погрожував фізичною розправою та застосовував відносно неї фізичне насильство, з приводу чого [PERSON] також зверталася до поліції із відповідною заявою. З приводу такої поведінки чоловіка заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів, органів соціального захисту населення, Служби у справах дітей з метою захистити її та дітей від таких дій чоловіка, проте захисту від цих органів вона не отримала. На підставі викладеного заявниця [PERSON] звертається до суду з даною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , строком на 6 (шість) місяців з наступними заборонами, а саме: - заборонити [PERSON] перебувати у місці проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - заборонити [PERSON] наближатися до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання (перебування) навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та її дітей та матері; - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; - заборонити [PERSON] вести листування в будь-якій формі, в тому числі і за допомогою мобільних додатків (месенджерів) і за допомогою будь-яких соціальних мереж, телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні заявниця та її представник повністю підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 3505 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Вислухавши пояснення заявниці, представника заявниці, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що у період з 07.04.2009 року по 05.06.2019 року заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду про розірвання шлюбу. У період шлюбу у них народилося 5 дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Припинення шлюбних відносин заявниці з чоловіком було викликано неповажним ставленням до неї з його боку, що полягало у постійних побиттях, образах, приниженнях психологічного характеру не лише її, а й дітей. Але після припинення сімейних стосунків ставлення чоловіка не змінилося, а навпаки увійшло у більш активну фазу. Вже більше двох років [PERSON] з невідомих причин та мотивів постійно здійснює домашнє насильство відносно неї, а останні 3 місяці і відносно дітей. Так, чоловік постійно у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння навідується до їх постійного місця проживання та, застосовуючи фізичну силу, а також психологічний тиск, здійснює різного роду насильство. Непоодинокими є випадки, коли чоловік заявниці вистежує її біля місця роботи, застосовує до неї фізичну силу та психологічний тиск, змушує її вислуховувати образи та особисті претензії, що викликає у неї моральні травми та постійне відчуття пригніченості. 23.05.2019 року чоловік застосував фізичне насильство до їх спільної дочки [PERSON] , відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР, наразі проводиться досудове розслідування. Крім того, 05.06.2019 року чоловік знову застосував до заявниці фізичне насильство, наніс їй тілесні ушкодження, відомості про дане кримінальне правопорушення також внесено до ЄРДР. Такі побиття носять систематичний характер, чоловік постійно зламує замки у квартирі та у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння вчиняє насильство відносно заявниці у присутності неповнолітніх дітей, також фізичне насильство чоловік почав застосовувати і до дітей. З метою ізоляції дітей від чоловіка заявниця відвезла дітей до своєї матері [PERSON] в інше місто, проте 12.07.2019 року чоловік знайшов дітей і там, після чого, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, викрав дітей та привіз їх до м. Києва, за місцем роботи заявниці, де продовжив вживати алкогольні напої та погрожувати фізичною розправою не лише їй, а й дітям. Матері заявниці чоловік також неодноразово погрожував фізичною розправою та застосовував відносно неї фізичне насильство, з приводу чого [PERSON] також зверталася до поліції із відповідною заявою. З приводу такої поведінки чоловіка заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів, органів соціального захисту населення, Служби у справах дітей з метою захистити її та дітей від таких дій чоловіка, проте захисту від цих органів вона не отримала. [INFO] року [PERSON] наніс [PERSON] тілесні ушкодження, в результаті чого її було госпіталізовано до Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги із діагнозом: струс мозку, накладено шви на око, що підтверджується відповідними медичними довідками. У час нанесення тілесних ушкоджень заявниці її старший син намагався захистити мати, але також отримав тілесні ушкодження від батька. На даний час заявниця разом з 5 неповнолітніми дітьми переховується від колишнього чоловіка, фактично вони опинилися на вулиці, оскільки грошових коштів для того, щоб орендувати житло, вона не має, починається навчальний рік, дітей необхідно готувати до школи та дитячого садочка. Всі діти відвідували навчальні заклади та садочок за місцем їх постійного проживання у Деснянському районі м. Києва, проте на даний час існує ймовірність того, що їх батько буде продовжувати свої дії та вони не будуть мати можливості продовжувати навчання. Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї, її неповнолітніх дітей та матері фізичне та психологічне насильство. Даний факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті, був доведений належними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, зверненнями заявниці до правоохоронних органів, органів соціального захисту, Служби у справах дітей, витягами з ЄРДР щодо внесення відомостей про кримінальні правопорушення, вчинені колишнім чоловіком заявниці відносно неї, її дітей та матері, а також медичними довідками про отримані заявницею тілесні ушкодження. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] , неодноразове нанесення ним тілесних ушкоджень заявниці, її неповнолітнім дітям та матері, суд вважає, що заявниця, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved