Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Йому на\~підставі Договору\~купівлі-продажу\~від 18\~грудня 1991\~року,\~посвідченого Державним\~нотаріусом Другої\~Нікопольської державної\~нотаріальної контори\~Лещинською О.І.,\~реєстраційний номер\~2-3097,\~на праві\~приватної власності\~належить 3/7\~частин житлового\~будинку [ADDRESS] .\~ Зазначений\~Договір купівлі-продажу\~зареєстрований 08.01.1992\~року Нікопольським\~міжміським бюро\~технічної інвентаризації\~за реєстровим\~№ 112\~в книзі\~83.\~18.12.2019\~року він\~звернувся до\~Державної реєстраційної\~служби Нікопольської\~міської ради\~з заявою\~про реєстрацію\~місця проживання.\~Зазначена заява\~була зареєстрована\~за вхідним\~номером 17966\~від 18.12.2019\~року.\~Однак,\~після розгляду\~даної заяви\~начальником відділу\~реєстрації та\~обліку громадян\~йому було\~відмовлено у\~знятті з\~реєстрації у\~зв`язку з\~наявністю недостовірних\~відомостей у\~поданих документах,\~а саме:\~виявлено помилку\~написання прозвища\~у договорі\~купівлі-продажу\~та документі,\~що посвідчує\~його особу.\~При складанні\~та посвідченні\~вищезгаданого договору\~купівлі-продажу,\~або при\~видачі йому\~паспорту була\~допущена помилка,\~яка перешкоджає\~йому зараз\~володіти,\~користуватися та\~розпоряджатися своєю\~власністю на\~свій розсуд.\~Так,\~у договорі\~купівлі-продажу\~його записано\~як « [PERSON] »,\~що не\~збігається із\~записом в\~паспорті громадянина\~України,\~що був\~виданий 28\~квітня 2000\~року Нікопольським\~MB\~УМВС України\~у Дніпропетровській\~області,\~де його\~записано,\~як « [PERSON] »,\~тобто через\~букву «и». Вважає,\~що причиною\~неправильного написання\~його прізвища\~є неправильне\~переведення прізвища\~з російської\~на українську\~мову. Внаслідок такої помилки в нього на даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на його ім`я. Таким чином, з метою надання йому можливості вільно розпоряджатися своєю власністю (3/7 частинами житлового будинку [ADDRESS] , існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - Договір купівлі-продажу від 18 грудня 1991 року, посвідченого Державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І., реєстраційний номер 2-3097, - належить йому. Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Тому він вимушений звернутися до суду з цією заявою. Заявник в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи до суду також не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. При постановленні рішення покладалась на розсуду суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч.1 ст.293\~ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду №\~5\~«Про судову\~практику в справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~від 31.03.1995\~року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як встановлено в судовому засіданні, прізвище, ім`я та по батькові заявника, згідно паспорту громадянина України, - [PERSON] (а.с.9). Йому на підставі Договору купівлі-продажу від 18.12.1991 року, посвідченого Державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. (реєстраційний номер 2-3097), на праві приватної власності належить 3/7 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.4-7). Зазначений Договір купівлі-продажу зареєстрований 08.01.1992 року Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 112 в книзі 83. 18.12.2019 року заявник звернувся до Державної реєстраційної служби Нікопольської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання. Однак начальником відділу реєстрації та обліку громадян заявнику було відмовлено у знятті з реєстрації у зв`язку з наявністю недостовірних відомостей у поданих документах, а саме: виявлено помилку написання прозвища у договорі купівлі-продажу та документі, що посвідчує його особу (а.с.8). Так, у договорі купівлі-продажу прізвище заявника записано як « [PERSON] », що не збігається із записом в паспорті громадянина України, виданого 28.04.2000 року Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області, де записано « [PERSON] ». Внаслідок вказаної помилки в заявника на даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на його ім`я. За таких обставин суд вважає за можливе вимоги заявника задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved