Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - договір дарування, посвідченого 24 вересня 1988 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори за реєстровим номером № 2-2799. Повідомлено щодо неможливості виправити помилку у прізвищі, у зв`язку з цим позбавлений права розпоряджатися нерухомістю та змушений звернутися до суду. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи управління державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області просить проводити розгляд справи за відсутності. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого 24 вересня 1988 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори за реєстровим номером № 2-2799на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] .\~\~ Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера прізвище заявника зазначено [PERSON] . Відповідно до експертного висновку український запис прізвища НІкітенко та [PERSON] пропри розбіжності в орфографічній фіксацій в документах, наданих для експертизи є ідентичним. У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено у заяві факт, що просить встановити заявник, має юридичне значення, для вирішення майнових прав Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме документами, що підтверджують родинні відносини зі співвласником нерухомості, а також родинні відносини з [PERSON] .. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved