Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на підставі розпорядження голови Старобешіської районної державної адміністрації №873-р від 17 грудня 2002 року їй передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,880 га, що розташована на території Мар`янівської сільської ради, про що видано відповідний державний акт серії ІІІ-ДН №141504. Однак, як в розпорядженні №873-р від 17,12.2002 року, так і в державному акті на право власності на земельну ділянку, її прізвище зазначено помилково, а саме: замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Крім того, невірно зазначено її по-батькові «[PERSON]». На теперішній час вона звернулась до Відділу Держземагенства Старобешівського району Донецької області для присвоєння кадастрового номеру належної їй земельної ділянки та виготовлення технічної документації для подальшого внесення її як власника у Державний реєстр прав. Оскільки на теперішній час єдиним правовстановлюючим документом на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки є свідоцтво про право власності на нерухоме майно та для його отримання необхідна наявність державного акту на право власності на земельну ділянку, у зв`язку з допущеною помилкою заявник позбавлена можливості його отримати, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Просила встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу у вигляді державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН №141504, що виданий на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження голови Старобешівської райдержадмїністрації №873-р від 17 грудня 2002 року. Заявник у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Представник заінтересованої особи, Мар`янівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність, проти заявлених вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору оренди земельної частки (паю) від 21.03.2000 р. [PERSON], [INFO], отримала від КТ «Вільне життя» в с. Новобешево Старобешівського району Донецької області в оренду земельну частку (пай) розміром 6,28 га (а.с. 11-14). На підставі розпорядження голови Старобешівської районної державної адміністрації №873-р від 17 грудня 2002 року «Про затвердження схеми поділу та видачу державних актів на право власності громадянам, власникам сертифікатів КТ «Вільне життя» (КСП «Дружба») Мар`янівської сільської ради (а.с. 7-8) заявнику передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,880 га, що розташована на території Мар`янівської сільської ради, про що видано відповідний державний акт серії ІІІ-ДН №141504 від (а.с. 9). Однак при оформленні даних документів було допущено помилку. Так, у Списку громадян на отримання державних актів на право на землю по Мар`янівській сільській раді Старобешівського району, в графі №4 заявника зазначено, як «[PERSON]». У зв`язку з чим, у державному акті про право приватної власності на землю заявника також зазначено, як «[PERSON]», що привело до того, що вищевказаний документ згідно з викривленими прізвищем та по-батькові їй не належить, і заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, хоча у паспорті (а.с. 4) та ідентифікаційному коді (а.с. 5) її вказано як «[PERSON]». Крім того, відповідно до п.п. 1.1. розпорядження № 390 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 17 грудня 2002 року № 873р...» від 02 грудня 2013 року головою райдержадмїністрації винесено внесено зміни безпосередньо до вказаного розпорядження, де у додатку до розпорядження прізвище, ім'я, по-батькові «[PERSON]» змінено на « [PERSON]». Відповідно до положення п. 6. ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові, суд повинен з'ясувати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 8-1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на теперішній час, єдиним правовстановлюючим документом на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Для отримання вказаного свідоцтва та внесення відомостей стосовно власника у Державний реєстр прав необхідна наявність державного акту на право власності на земельну ділянку згідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлено, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявниці [PERSON] необхідно для внесення її як власника земельної ділянки у Державний реєстр прав. Отримати державний акт із внесенням відповідних виправлень заявник позбавлена можливості, оскільки на теперішній час видача державного акту не передбачена діючим законодавством у зв`язку із внесенням змін до ст. 126 Земельного кодексу України, яка регулює оформлення речових прав на земельну ділянку. За таких обставин суд вважає за можливе встановити факт належності заявнику - [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документу у вигляді державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №141504, що виданий на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження голови Старобешівської райдержадмїністрації №873-р від 17 грудня 2002 року, оскільки для неї це має юридичне значення, задовольнивши вимоги заявника у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved