Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим, що у 2005 році зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] В 2009 році від шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON], яка проживає та після розірвання шлюбу проживатиме разом із матір'ю. Сімейне життя між сторонами погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2017 року сторони проживають окремо один від одного. Спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально, що й стало підставою звернення заявників до суду. В судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] підтримали заяву про розірвання шлюбу з підстав викладених у ній та просили суд розірвати шлюб зареєстрований між ними. Також вказали, що між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про поділ майна подружжя, спір щодо визначення місця проживання та утримання дитини між ними відсутній. Судом встановлено, що заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 3 а.с.). Також встановлено, що в період даного шлюбу у заявників народилась дочка [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження на 4 а.с.). 15.03.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір, яким врегульовано питання поділу спільного майна подружжя (на 5-7 а.с.). Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Заявники подружні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства та стали один для одного чужими людьми. Примирення між ними неможливе. Подана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсності волі дружини та чоловіка, після розірвання не будуть порушенні їх особисті та майнові права, а також права їх дитини, що відповідає вимогам ст. 109 СК України. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За наведеного, заява про розірвання шлюбу, подана [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України слід віднести за рахунок заявників.

Outcome: approved