Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Заявник звернувся з заявою про надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], що проживає у [INFO]. Заява мотивована тим, що 14.09.2017 року о 03-00 год. [PERSON] повторно госпіталізований до гострого психіатричного відділення, доставлений психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги з дому за викликом матері-опікуна у звязку з неадекватною, агресивною поведінкою: відразу після виписки з психіатричної лікарні почав зловживати алкоголем, вживає епізодично наркотичні речовини, агресивний до матері, погрожує їй фізичною розправою, вимагає гроші, відмовився від прийому підтримуючої терапії. Йому встановлений діагноз «Шизофренія , проста форма. F 20.6». За висновком комісії лікарів-психіатрів [PERSON] у звязку з загостренням тяжкого психічного захворювання потребує психіатричної допомоги для чого необхідно госпіталізувати до стаціонару. В судовому засіданні представник закладу, він же лікар-психіатр, підтримала заяву у повному обсязі. Він становить небезпеку для оточуючих. Лікування можливо лише в умовах стаціонару. [PERSON], опікун, підтримала заяву, також пояснила, що [PERSON] перебуваючи вдома припинив приймати ліки, став вживати алкоголь у звязку з чим стан здоровя його погіршився. У наслідок вживання алкоголю становиться агресивним. Залучений представник, адвокат [PERSON], не заперечувала проти заяви. [PERSON] підтримав заяву. Прокурор погодився з заявою мотивуючи тим, що для задоволення наявні законні підстави. Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], що проживає у [INFO], хворіє на психічне захворювання. Йому встановлений діагноз «Шизофренія , проста форма. F 20.6». На обліку у психіатра перебуває з 2003 року. 19.08.2014 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми [PERSON], у звязку з психічним захворюванням, визнаний недієздатним та над ним встановлено опіку. Востаннє [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 05.05.2017 по 04.09.2017. 14.09.2017 року [PERSON] повторно госпіталізований до гострого психіатричного відділення КЗ СОР «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ім. О.В. Співака». Йому встановлений діагноз «Шизофренія , проста форма. F 20.6». За висновком комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 14.09.2017 року №01-11/07/1330 [PERSON] у звязку з тяжким психічним розладом потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Така госпіталізація особи здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу за рішенням суду без її усвідомленої згоди, якщо її лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Госпіталізація особи до психіатричного закладу призводить до певних обмежень її прав. Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 8, 29, 55 Конституції України гарантують кожному право на недоторканість та неприпустимість обмежень свободи без відповідного рішення суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за своїм станом здоровя потребує лікування в умовах стаціонару. Таке лікування відповідає його інтересам та інтересам оточуючих. На підставі викладеного та

Outcome: approved