Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року). В обґрунтування заяви покликається на те, що постійно поживав у м.Львові з моменту народження 1967 року до 1996 року та в цьому році виїхав за кордон, де проживав до 2005 року і повернувся в Україну і проживає до цього часу. При зверненні до заінтересованої особи про видачу паспорта громадянина України було відмовлено та розяснено звернутися до суду для встановлення вищевказаного юридичного факту, оскільки відсутні правові підстави для видачі паспорта громадянина України. Просить заяву задовольнити, адже є за національністю українець та факт постійного проживання підтверджено належними доказами. У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просить таку задовольнити. У судове засідання заінтересована особа не зявилась, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, а тому суд зі згоди заявника, вважає за можливе провести судове засідання у її відсутності, адже неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить наступного. Згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [PERSON] народився 19 травня 1967 року у м.Львові, батьками якого є [PERSON], українець та [PERSON], українка, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено 25.05.1967 відповідний запис за №3168, що підтверджено копією повторного свідоцтвом про народження серії І-СГ №090046, виданого 31.03.1998 Львівський міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Так, [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 03.08.1984 року, виписаний в Армію 03.03.1986 після чого прописаний знову 26.04.1988 та виписаний 18.01.1996 року в м.Москва та у 2005 році прибув в Україну; батьки постійно були зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджено довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки ЛКП «Житловик-С» від 11.05.2016 №1121 та актом ЛКП «Житловик-С» від 12.05.2016 у якому мешканці по вулиці Литовська,10 у м.Львові підтвердили такий факт; тимчасовою посвідкою на постійне проживання серії ЛВ №010074, виданого ВГІРФО УМВСУ у Львівській області. Разом із тим, [PERSON] у період з 1988 року по 20.09.1997 рік працював та з 2008 року по даний час працює у господарських товариствах України різної форми власності, що підтверджено трудовою книжкою [PERSON] серії БТ-ІІ №4813126. За місцем праці характеризується позитивно, що підтверджено характеристикою від 13.05.2016 №5, виданої Львівською обласною федерацією лижного спорту. Попри те, заявник із сімєю на даний час проживає і працює в Україні, вважає себе громадянином даної держави. Відповідно до п.п.1,2 ч.1\~ст.3 Закону України «Про громадянство України»\~громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку. Згідно з ч.ч.1,7\~ст.8 Закону України «Про громадянство України»\~на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обов'язковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Відповідно до п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215\~(далі по тексту - Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України»\~або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. На підставі п.п.7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом) (ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України»\~або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв'язків тощо. Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що оскільки судом не встановлено, що [PERSON] є громадянином іншої держави станом на 24.08.1991, попри те хоча і був відсутній на території Україні протягом певного періоду часу, однак довгий період часу проживає на території України та не має наміру змінювати своє місце проживання; враховуючи постійне проживання його родичів на території України, які є громадянами цієї держави; враховуючи встановлені обставини та необхідність встановлення такого факту, який породить юридичні наслідки для заявника, тобто отримання належного правового статусу, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити повністю. Відповідно до Закону України «Про громадянство України», Закону України «Про правонаступництво України» та

Outcome: approved