Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 24.11.1992 року вона разом з [PERSON] уклала договір дарування, відповідно до якого вона прийняла у дарунок житловий будинок №28 по вул. Перемоги в смт. Петрівка Іванівського району Одеської області, однак при перекладі її прізвища з російської мови відповідно до «радянського» паспорту її прізвище в договорі було зазначено як «Дмітрієва», а при отриманні паспорту громадянина України її прізвище було перекладено як «Дмитрієва» Внести зміни в досудовому порядку заявниця не має можливості, оскільки такий порядок не передбачений законодавством. За таких обставин заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй договору дарування від 24.11.1992 року. У судове засідання заявниця не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на заявлених вимогах наполягала. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши зазначені факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.\~\~ Як встановлено судом, 24.11.1992 року позивач разом з [PERSON] уклала договір дарування, відповідно до якого вона прийняла у дарунок житловий будинок №28 по вул. Перемоги в смт. Петрівка Іванівського району Одеської області, однак при перекладі її прізвища з російської мови відповідно до «радянського» паспорту її прізвище в договорі було зазначено як «Дмітрієва», а при отриманні паспорту громадянина України її прізвище було перекладено як «Дмитрієва», що підтверджується копією договору та паспорту. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою вул. Перемоги 28 в смт. Петрівка Іванівського району Одеської області належить заявнику [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження, яке виконане на російській мові, прізвище заявника значиться як «Дмитриева». Згідно частини 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В досудовому порядку виправити зазначену помилку не можливо, оскільки такий порядок не передбачений законодавством. Згідно п.6\~ч.1 ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1\~ст.315\~ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя , по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з імям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У відповідності із ч.2\~ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~не\~\~приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. У відповідності із п.4 ч.1\~ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Отже заявниця в подальшому жодним чином не зможе розпорядитися будинком, у звязку з тим, що в правовстановлюючому документі допущено помилку. Для того щоб використовувати житловий будинок на свій розсуд відповідно, заявниці необхідно у судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу, на підставі якого у неї виникло право власності - \~Договору дарування від 24.11.1992 року. Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення громадянських прав особи. За таких обставин суд вважає за необхідне винести рішення, яким встановити юридичний факт, а саме факт належності правовстановлюючого документу, оскільки помилки наявні в договорі дарування від 24.11.1992 року зумовлені розбіжністю в перекладі її прізвища з російської мови.

Outcome: approved