Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 11.10. 1994 року померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок № 59 по вул. Лазарєва в м. Маріуполі. У встановлений строк заявник та його сестра звернулись до нотаріальної контори та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок в рівних частках. Однак оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом він втратив, а отримати дублікат такого свідоцтва виявилось не можливим, оскільки всі документи, прийняті на збереження до Донецького обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, залишились в архівосховищах в м. Донецьк, доступ до яких на даний час відсутній через те, що м. Донецьк Донецької області є територію, яка тимчасово непідконтрольна владі України. Просив суд встановити факт належності йому свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано 20.07. 1995 року державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори. В судове засідання заявник [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заяву та просив її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Донецький обласний державний нотаріальний архів Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та задовольняє заяву з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.1995 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 11.10.1994 року, у рівних частках є син [PERSON] та донька [PERSON]. (а.с.19) Своє право власності в порядку спадкування на частину вищезазначеного будинку, заявник у встановленому законом порядку своєчасно зареєстрував в органі державної реєстрації, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38425568 від 02.06.2015 року, згідно якого [PERSON] належить ? частка житлового будинку № 59 по вул. Лазарева в м. Маріуполі Донецької області. Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право на спадщину №9/3436, видане 20.07.1995 року державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори (а.с.18) З листа № 412/01-12 від 15.10.2015 року Донецького обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, слід, що дублікат свідоцтва про право на спадщину від 20.07.1995 року за № 9/3436, виданого Першою маріупольською держнотконторою видати не можливо, оскільки прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів залишились в м. Донецьк, доступ до яких відсутній. (а.с.17) За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засідання знайшо своє підтвердження належність правовстановлюючого документу саме заявнику [PERSON], а тому заяву задовольняє у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved