Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, - факту родинних відносин, заінтересована особа: Таращанська міська рада Київської області. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер її рідний брат - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на нараховану та недоотриману пенсію. Заявниця є єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого [PERSON] , оскільки інших спадкоємців за законом І та ІІ черг немає. У встановлений законом шестимісячний строк, а саме 02.01.2021, вона звернулась до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Оварменко Л.В. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] . Проте, нотаріус повідомила про неможливість визнання її спадкоємцем спадкового майна [PERSON] , оскільки не підтверджено факт їх родинних відносин, рекомендовано звернутися до суду із цим питанням. Через неможливість документального підтвердження факту наявності родинних відносин між заявницею та померлим братом, що необхідно їй для оформлення її спадкових справ як спадкоємиці за законом ІІ черги, остання звернулась до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та її братом, а саме те, що померлий [INFO] [PERSON] є її - [PERSON] - рідним братом. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні свою заяву підтримала, додатково пояснила, що її рідний брат - [PERSON] - проживав на Луганщині, там служив в армії, а в 1990х роках приїхав до неї, зареєструвався і проживав разом із заявницею по [ADDRESS] . Коли брат загубив паспорт, для відновлення документа він робив витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. З цього витягу вони виявили розбіжності у написанні прізвищ батьків та їхніх власних прізвищ « [PERSON] » і « [PERSON] », а також розбіжність у написанні імені матері « [PERSON] » і « [PERSON] », однак, не надали цьому значення. На даний час дана помилка перешкоджає їй оформити спадщину після смерті брата, а тому заявниця просила суд задовольнити її заяву. Представник заінтересованої особи Таращанської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. 05.03.2021 до суду надійшла заява від Таращанської міської ради з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, проти задоволення заяви не заперечують /а.с.22/. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою заявниці [PERSON] , знала її брата [PERSON] та матір [PERSON] . Свідок підтвердила, що заявниця [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) та [PERSON] є рідними сестрою і братом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] , [PERSON] їхня матір. Зазначила, що [PERSON] проживав із сестрою в с.Лісовичі, а працював у м. Київ. Заслухавши пояснення заявниці та показання свідків, перевіривши викладені у заяві обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст правовідносин. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.12.2020 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), наявного у матеріалах справи, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4). На день смерті [PERSON] по день смерті проживав за однією адресою із заявницею [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки № 403, виданої 21.01.2021 виконавчим комітетом Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.7 та на звороті). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на недоотриману пенсію за період з 29.09.2020 по 31.12.2020 в сумі 9325 грн. 79 коп., що вбачається із повідомлення Відділу опрацювання пенсійної документації № 1 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (а.с. 9). Єдиним спадкоємцем за законом на майно після смерті [PERSON] є [PERSON] , оскільки інших спадкоємців за законом І та ІІ черги згідно ст.ст. 1261-1262 ЦК України немає. З метою оформлення своїх спадкових справ, як спадкоємець за законом, заявниця звернулася до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В.. Однак, нотаріусом заявниці було направлено повідомлення від 02.02.2021 за № 30/02-14 про неможливість визнати її спадкоємцем спадкового майна гр. [PERSON] у зв`язку з непідтвердженням нею факту її родинних відносин з померлим братом. Згідно офіційних документів відсутні правові підстави визнати її рідною сестрою померлого. Останній було рекомендовано звернутися до суду (а.с. 12). Через неможливість документального підтвердження факту наявності родинних відносин між заявницею та померлим братом, заявниця звернулася до суду з даною заявою. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 16.07.2014 виконавчим комітетом Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, прізвище заявниці та прізвище її батьків записано - « [PERSON] » (а.с.10). При укладенні шлюбу 18.04.1981 заявниця змінила своє прізвище із « [PERSON] » на прізвище чоловіка - « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 7 від 18.04.1981 (а.с.10). З копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 24.03.2017 органом - 3245, вбачається, що прізвище померлого [PERSON] зазначено « [PERSON] » (а.с.5). Крім того, прізвище померлого [PERSON] як « [PERSON] » також зазначено у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за № 00014110987 від 03.07.2014 (а.с.11) та у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.12.2020 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 4). Розбіжність у написанні свого прізвища та прізвища брата заявниця пояснює тим, що її брат народився [INFO] в м. Міусинськ Луганської області Красний Луч, і в актовому записі про народження його прізвище та прізвище батьків було записано російською мовою - « [PERSON] », а при послідуючій документальній фіксації субнормативного українського запису вказаного прізвища через неврахування його походження, під впливом його російської вимоги на українській мові воно було записано - « [PERSON] ». На підтвердження того факту, що заявниця є рідною сестрою померлого [PERSON] , нею долучено до заяви копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 16.07.2014 виконавчим комітетом Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, з якого вбачається, що заявниця народилася [INFO] в с. Володимирівка Таращанського району Київської області, а ім`я та по батькові її батька - « [PERSON] », співпадає з іменем та по батькові особи, яка записана батьком [PERSON] у копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за № 00014110987 від 03.07.2014. Також у вказаних документах співпадає по батькові їх матері - « [PERSON] ». Отже, надані заявницею докази у своїй сукупності підтверджують вказані нею у заяві обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. За положенням пункту 1 частини 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно.

Outcome: approved