Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Заявник, звернувшись суду із цією просив продовжити примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], інваліда першої групи, мешканця [INFO], до психіатричного закладу Комунальної установи «Одеська обласна психіатрична лікарня №3», розташованої по вл. Больнічна, 13 с. Заводівка, Березівського району Одеської області. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник посилався на глибоку розумову відсталість [PERSON] з дитинства, на його перебування у лікарні з 26 жовтня 2011 р., на неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Висновком комісії лікарів від 03 квітня 2018 р. хворому рекомендовано продовжити лікування в КУ ООПЛ №3. У судовому засіданні представник заявника доводи заяви підтримав на підставах викладених у заяві, просив задовольнити. Прокурор доводи викладені у заві підтримав повністю, також просив заяву задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні пояснень надати не зміг у звязку зі станом свого здоровя. Представник зацікавленої особи повідомлявся належним чином, але до суду не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. На думку суду неявка представника зацікавленої особи не є перешкодою для розгляду справи у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, на підставі наданих доказів і доведення передсудом їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку. Так у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] [INFO], хворіє на глибоку розумову відсталість з дитинства у психіатричних лікувальних закладах перебував неодноразово, на лікуванні в ООПЛ №3 перебуває з 26 жовтня 2011 р., рішення було прийнято лікарем психіатром на підставі ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу». [PERSON], не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, 14 липня 2008 р. йому встановлена перша група інвалідності з дитинства, безстроково, витяг з акту огляду МСЕК №087947, а 25 травня 2012 р., справа № 1504/187/12р. рішенням Березівського районного суду Одеської області він визнаний недієздатною особою. Висновком комісії лікарів психіатрів ООПЛ №3 від 03 квітня 2018 р. визначено, що хворий [PERSON] в наслідок свого хронічного психіатричного захворювання, агресивної поведінки, неспроможності себе самостійно обслуговувати, не здатний задовольняти свої життєві потреби, на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, та представляє небезпеку для себе та для оточуючих, у звязку з чим йому необхідно продовжити примусову госпіталізацію. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що був у складі комісії лікарів, яка визначила за необхідне продовжити примусову госпіталізацію хворому. [PERSON] страждає на глибоку розумову відсталість з дитинства, родичів не має. Проявляє ауто агресію та агресію до оточуючих. Потребує постійного догляду так як не здатний себе самостійно обслуговувати та постійному лікуванні. Згідно ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. В силу ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає психічною хворобою може бути госпіталізована в психіатричну лікарню також і без усвідомленої згоди, тільки при умові, що це лікування можливе лише у стаціонарі та встановлення у громадянина тяжкого психічного розладу, якщо створює небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як було вище наведено хворий відповідає усім критеріям визначеним у ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Так, хворий страждає на тяжкий психічний розлад - глибоку розумову відсталість. є агресивним як до себе так і оточуючих, потребує постійного догляду так як не здатний себе самостійно обслуговувати та постійному лікуванні Відповідно дост.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи у психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. За таких обставин перебування хворого у лікарні у примусовому порядку на строк, що не перевищує 6-ть місяців. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обовязковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, повязані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За таких обставин заява КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня № 3» про продовження примусової госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved