Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Заявниця 05.03.2014 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу ( а. с. 2 - 3 ), посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.14 га. на території Куликівської сільської ради Полтавського району та області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 067597 від 10.11.2008р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-08-546-00133, та Витягу з ДЗК № НВ-5300895592013 від 08.11.2013 р. Але, при оформленні Полтавським районним відділенням земельних ресурсів Державного акту серії ПЛ №067597 від 10.11.2008р. на вказану земельну ділянку було зроблено помилку у написані кадастрового номеру земельної ділянки, а сааме : замість кадастрового номеру земельної ділянки 5324082700:00:020:0026, під яким земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру, у державному акті помилково записано кадастровий номер земельної ділянки 5324028700:00:020:0026. Правильність кадастрового номеру підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельні № НВ-5300895592013 від 08.11.2013 р. Дану помилку було виправлено та завірено печаткою Полтавського Районного відділу земельних ресурсів ще при видачі їй вказаного Державного акту. На час отримання Державного акту йому було повідомлено, що даний акт з виправленням є дійсним і заміняти його на новий не потрібно. Але, при подачі ним документів до реєстраційної служби в грудні 2013 року йому було повідомлено представником реєстраційної служби, що Державні акти з виправленнями не є дійсними, а відповідні виправлення були вчинені з порушеннями норм діючого на той час законодавства, а саме - п. 4.1. «Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009р. № 325, виправлення орфографічних та технічних помилок не дозволяється. У разі виявлення у виданному державному акті виправлення орфографічних або технічних помилок землевласником ( землекористувачем ) такий землевласник ( землекористувач ) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою ( клопотанням ) про видачу нового державного акта. Звернувшись до Відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Полтавського РУЮ за роз»ясненням ситуації, що склалася, була надана відповідь, що на підставі ч. 2, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державних прав та їх обтяжень не приймаються документи з підчищеннями та дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. в редакції від 10.10.2013р. на сьогоднішній день, державні акти на право власності на землю, не виготовляються, не видаються і не реєструються . Тобто, вона як власник даної земельної ділянки не має іншого способу захисту своїх порушених прав, окрім судового, для встановлення факту тотожності наданої їй на праві власності земельної ділянки відображеної у державному акті з кадастровим номером 5324028700:00:020:0026 ( який виправлений на 5324082700:00:020:0026 ). Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо : згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов»язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1. «Постанови…» перелік фактів, які встановлюються, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення. В зв»язку з викладеним, вимушений звернутися із заявою про встановлення факту належності мені земельній ділянці за Державний актом серії ПЛ 067597 від 10.11.2008р. на право власності на земельну з кадастровим номером 5324082700:00:020:0026. Через технічну помилку в Державному акті серії ПЛ № 067597 від 10.11.2008р. щодо кадастрового номера вона не може належним чином оформити та вільно розпоряджатися своєю власністю так як не може підтвердити факт належності їй земельної ділянці кадастрового номеру 5324082700:00:020:0026 самостійно, або в іншій, ніж в судовому порядку спосіб з підстав наведених вище. Прохала встановити факт, що земельна ділянка площею 4,14 га. на території Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка належить їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 067597 від 10.11.2008р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-08-546-00133, має кадастровий номер 5324082700:00:020:0026, під яким вона внесена до Державного земельного кадастру. В судове засідання сторони у справі не з»вилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, де представник заявниці - [PERSON] ( а. с. 9 ) заяву підтримала, надавши можливі докази на її підтвердження ( а. с. 22 ). Представники заінтересованої особи - Відділу Держземагенства у Полтавському районі, не висловили заперечень щодо заяви ( а. с. 23 - 24 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які заявниця послалася в заяві і вони повністю доводяться матеріалами справи на а. с. 5 - 13. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, вважає, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, так як встановлення даного факту заявниці необхідно для виникнення в неї майнових прав, заявниця довела даний факт і діючим законодавством не визначено іншого порядку його встановлення.

Outcome: approved