Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Заявник, звернувшись до суду із вказаною заявою, вказувала, що вона разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» є підставою для набуття громадянства України за територіальним походженням. Так вона звернулась до Лівобережного районного відділу у м. Маріуполі ГУ Державної міграційної служби України в Донецькій області з питання набуття громадянства України на підставі територіального походження, проте їй було роз`яснено про необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Так вказувала, що до 1972 року вона із батьками проживала в місті Баку республіки Азербайджан, де народилась. В 1972 році вона з батьками переїхали в Україну до м. Маріуполь Донецької області та з 10 вересня 1974 року проживали по [ADDRESS] . Після вони проживали по [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційною карткою ЖКП-2 Приморського району. За цією адресою її батьки проживали до самої смерті. Так [PERSON] померла [INFO] в місті Маріуполі, а [PERSON] помер [INFO] в місті Маріуполі. Таким чином з 1974 року та станом на 24 серпня 1991 року, а також до смерті батьки заявника постійно проживали на території України. Також вказувала, що вона проживання в Україні разом з батьками з 1972 по 1979 роки, під час чого навчалась в загальноосвітній школі № 54 та музичній школі м. Маріуполя. На підставі викладеного просила суд встановити факт постійного проживання на території України її батьків [PERSON] та [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року, а також встановити факт постійного проживання на території України [PERSON] , [INFO] станом до 24 серпня 1991 року. Протокольною ухвалою суду від 16 січня 2019 року була проведена заміна заінтересованої сторони, замість первісного на належного, шляхом заміни Лівобережного районного відділу у місті Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області. За письмовими поясненнями на подану заяву представник Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, не погоджуючись із вимогами [PERSON] , вказував, що видача та зберігання форми А чинним законодавством не регламентовано, тому не може бути доказом, що підтверджує факт постійного проживання осіб у минулому. Інших письмових доказів, які б підтверджували факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] станом на 24.08.1991 та [PERSON] до 24.08.1991 суду не було надано. Таким чином вважав, що надані докази не підтверджують факт постійного проживання [PERSON] станом до 24.08.1991 та факту постійного проживання станом на 24.08.1991 її батьків на території України, через що просив суд в задоволенні заяви [PERSON] відмовити. В судовому засіданні заявниця [PERSON] вказувала, що постійно мешкала в м. Маріуполі разом із батьками з 1974 року по 1979 рік, після чого з 1980 року постійно мешкала в Молдові, де отримала громадянство Молдови. У 2005 році повернулась до м. Маріуполя, де до теперішнього часу постійно мешкає та бажає набути громадянство України, набувши вже посвідку на постійне проживання. Стверджувала, що її батьки з 1974 року постійно мешкали в м. Маріуполі до самої їх смерті. Просила задовольнити подану нею заяву. Представник зацікавленої особи, який діє на підставі довіреності, [PERSON] , підтримав подані письмові пояснення та залишив ухвалення рішення по справі на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши надані письмові докази, вважає, що подана [PERSON] заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що за свідоцтвом про народження, виданим 3 лютого 1963 року Ленінським бюро РАЦС міста Баку, Азербайджан, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Баку, Азербайджан, актовий запис № 100 від 3 лютого 1963 року, батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). На підставі посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , виданої СГІРФО Орджонікідзевського РВ ММУ 16 жовтня 2009 року на ім`я [PERSON] , громадянки Республіки Молдова, вбачається, що остання прибула в грудні 2005 року до м. Маріуполя, де зареєстрована була по [ADDRESS] з 23 травня 2006 року (а. с. 5). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 4223 від 16 жовтня 1981 року палацу одруження міста Кишинева, вбачається, що 16 жовтня 1981 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого останній було присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 6). На підставі свідоцтва про смерть, виданого 25 жовтня 1993 року Приморським відділом РАЦС м. Маріуполя, актовий запис № 872 від 25 жовтня 1993 року, [PERSON] померла [INFO] в Приморському районі міста Маріуполя у віці 72 роки (а. с. 8). Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 3 серпня 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморської рай адміністрації м. Маріуполя, актовий запис № 581 від 3 серпня 1998 року, [PERSON] помер [INFO] в Приморському районі міста Маріуполя у віці 85 років (а. с. 9). З форми А, виданої паспортистом ЖКП-2 14 вересня 2006 року на [PERSON] , вбачається, що остання прибула 10 вересня 1074 року з [ADDRESS] [ADDRESS] , та яка мешкала з 20 серпня 1976 року по [ADDRESS] до моменту смерті, дитиною якої зазначена [PERSON] (а. с. 10). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказувала, що вона разом навчалась у школі № 54 міста Маріуполя з 1974 року по 1979 рік з [PERSON] , яка мешкала разом із своїми батьками на першому поверсі багатоповерхового будинку в [ADDRESS] . Вказувала, що після закінчення школи [PERSON] поїхала з міста Маріуполя, куди повернулась у 2000-х роках. Знає, що батьки заявника постійно мешкали в м. Маріуполі з 1970-х років по 1990-і роки, оскільки вона за час її спільного навчання із [PERSON] у школі № 54 спілкувалась із ними, навідуючись в гості до заявника, а також потім підтримувала стосунки із батьками [PERSON] аж до 1990-х років, тому певна, що останні до моменту їх смерті проживали в Приморському районі міста Маріуполя за своїм місцем мешкання. Свідок [PERSON] в суді підтвердила, що вона разом навчалась у одній школі № 54 в м. Маріуполі із [PERSON] з 1974 року по 1979 рік. Стверджувала, що [PERSON] тоді мешкала по [ADDRESS] . При цьому свідки [PERSON] та [PERSON] упізнали на оглянутому в судовому засіданні фото учнів школи № 54 міста Маріуполя як себе, так й [PERSON] . На оглянутій в суді фотографії випускників 1976-1977 років вечірньої музикальної школи також вбачається, що на фотографії міститься серед інших фото [PERSON] За п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається за територіальним походженням. Відповідно до змісту ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», і є іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструються громадянами України. На підставі Листа від 1 січня 2012 року Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом (13 листопада 1991 року). За ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом за наслідком розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів було встановлено, що заявник, [PERSON] , яка прагне набути громадянство України, постійно мешкала на території України з вересня 1974 року по травень 1979 року, що підтверджується свідченнями свідків та долученими до справи письмовими доказами. При цьому суд не знаходить підстав для вставлення факту проживання [PERSON] станом до 24 серпня 1991 року на території України, оскільки як сама визнавала заявник, вона з 1980 року по 2005 рік мешкала постійно в Молдові. В свою чергу суд відхиляє посилання представника заінтересованої особи щодо неврахування відомостей, які містяться у формі А, оскільки останні у сукупності зі свідченнями свідків та іншими дослідженими доказами підтверджують доводи заявника. Зважаючи на сукупність перевірених судом письмових доказів та показів свідків, суд робить висновок, що батьки [PERSON] - [PERSON] , яка померла в м. Маріуполі [INFO] , та [PERSON] , який помер в м. Маріуполі [INFO] , - дійсно постійно мешкали станом на 24 серпня 1991 року на території України. Таким чином суд дійшов висновку, що заявником було доведено факт того, що батьки [PERSON] постійно мешкали на території України, починаючи з 1974 року по 24 серпня 1991 року включно. На підставі переліченого, суд вважає можливим для захисту прав заявника з набуття громадянства України встановити даний юридичний факт.

Outcome: partial