Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю площею 1,97 га, яка розташована у мас. № 37, діл. № 7, на території Котловинської сільської ради Ренійського району. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при виготовленні державного акту на право приватної власності на землю посадовими особами Ренійської районної державної адміністрації було допущено помилку у написанні її імені по батькові. Представник зацікавленої особи Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти вимог заявника, просив розглянути справу без його участі. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія паспорта [PERSON], серія КК 473297, виданого 19.05.2000 р. Ренійським РВ УМВС України в Одеській області; копія ідентифікаційного номера [PERSON] копія державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 1,97 га (масив № 37, ділянка № 7) на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, серії І-ОД № 010137 на імя [PERSON]. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO], набула право власності на земельну ділянку площею 1,97 га розташовану на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № 37, ділянка № 7) на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ОД № 010137. На даний час виникла необхідність надати вказану земельну ділянку в дострокову оренду та відповідно оформити договір оренди. При оформленні договору оренди, сторонами була виявлена помилка в державному акті на право приватної власності на землю, а саме імя по батькові зазначено як «Дмитріївна», однак правильне написання «Дмитрівна», як вказано в паспорті громадянина України. Виправити ці розбіжності в позасудовому порядку є неможливим, тому ця обставина змусила заявницю звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення у заявника права в повному обсязі розпоряджатись своїм правом власності щодо зазначеної земельної ділянки. Оскільки щодо заявлених вимог, обставин справи сторони не заперечували, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявниці, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в томі числі про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Про помилкове трактування прізвища заявниці свідчать викладені нею у заяві обставини. Згідно паспорту громадянина України ПІБ заявниці зазначено як «Марчан Ліда Дмитрівна», однак при виготовлені державного акту на право власності на земельну ділянку, посадовими особами Ренійської районної державної адміністрації було допущено помилку в написані імені по батькові позивачки, та було зазначено «Дмитріївна». Виправити ці розбіжності в позасудовому порядку є неможливим. Тому, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці підлягають задоволенню, а факт належності заявниці правовстановлюючого документу - встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить право заявниці в повному обсязі розпоряджатись своїм правом власності щодо зазначеної земельної ділянки.

Outcome: approved