Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , якому визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці реєстрації та проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , за адресою [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань ближче 200 метрів до місця реєстрації та проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Обмежувальний припис видати строком на 6 місяців. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що вона з 06.06.2019 року перебувала у шлюбі зі [PERSON] .. Даний шлюб згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави було розірвано 06 липня 2021 року. Після розірвання шлюбу заявник повернула дошлюбне прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів. Заявницею вказувалось про те, що з моменту находження останньої з дитиною у м. Полтава, [PERSON] постійно переслідує її, неодноразово на її очах, на вулиці просто хватав дитину і вивозив до м. Харкова, в зв`язку з чим остання неодноразово зверталась до поліції з відповідними заявами. Такі дії [PERSON] заявницею розцінюються, як здійснення тиску на неї, маніпулювання та здійснення психологічного насильства. Заявниця вказувала про те, що вона як мати, яку позбавляють можливості бути разом із своєю дитиною, постійно знаходитися у стані стресу і депресії. Постійні виїзди до м. Харкова, пошуки дитини, відвідування органів поліції та опіки, бійки та скандали зі [PERSON] не можуть не впливати на психологічний стан як матері так і дитини. При цьому, [PERSON] постійно телефонує заявниці та її батькам, постійно пише в соціальних мережах, висловлює погрози забрати дитину, висловлюється нецензурно, погрожує фізичною розправою. В зв`язку з чим, мати заявниці [PERSON] змушена була звернутися до органів поліції з відповідною заявою. З огляду на зазначене та наявність, на думку заявниці, неодноразового фізичного насильства, що чинить [PERSON] відносно неї та дитини, вважає, що вона є жертвою домашнього насилля, а тому звертається до суду з даною заявою. Заявник та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, оскільки вважають, що на заявниці поширюється дія\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та просили суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, в тому числі заборонити [PERSON] перебувати за місцем фактичного мешкання заявниці. В судовому засіданні представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Сайченко Я.В. в судовому засіданні надала письмові заперечення, в яких проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису заперечувала. Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2019 року, який розірвали 06.07.2021 року, згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Так, 23 березня 2021 року [PERSON] звернулась до Полтавського РУП з заявою про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, а саме з приводу того, що 23.03.2021 року, близько 11 год. 35 хв. за адресрою [ADDRESS] , [PERSON] забрав спільну дитину [PERSON] , 2019 року народження , та поїхав за місцем проживання до м. Харкова, без її згоди на те. Так, 17.05.2021 року [PERSON] , близько 12 год. 20 хв. за адресою [ADDRESS] , на території подвір`я [PERSON] , [INFO] , без згоди заявниці забрав дитину [PERSON] , 2019 року народження, та поїхав у невідомому напрямку на автомобілі MAZDA [NUMBER] . 07 липня 2021 року інспекторами СПДН ВП ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника, [PERSON] , відповідно до ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно Постанови Київського районного суду м. Харкова [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч .1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення 30.06.2021 року [PERSON] правопорушення, що виразилось у тому, що 30.06.2021 року о 17 год. 50 хв. за адресою [ADDRESS] , вчинив сварку з дружиною, в ході якої вчинив психологічне та фізичне насильство в сім`ї. За постановою суду від 29.09.2021 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.. Так, згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 06.10.2021 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч .1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 07.07.2021 року о 20 год. 30 хв., за адресою [ADDRESS] , сварки з дружиною [PERSON] , в ході якої висловлював образи та погрози, кидався в бійку, чим вчинив психологічне та фізичне насильство. За постановою суду від 06.10.2021 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.. Відповідно до правил ст.350-2ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017року №2229-VIII\~(далі - Закон № 2229-VIII). Цей\~Закон\~визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною другою ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею першою Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж\~законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої\~статті 1 Закону № 2229-VIII. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIII ішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої\~статті 1 Закону № 2229-VIII). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Закон № 2229-VIII\~визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Так, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису потрібно встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(стаття 81 ЦПК України). Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, часто виникають конфліктні ситуації з різних причин . Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час в судовому порядку вирішується спір про визначення місця проживання дитини між його батьками. Оцінюючи визначені\~законом\~обставини, на підставі яких можливо видати обмежувальний припис, суд дійшов висновку про неможливість позбавлення [PERSON] права на спілкування з дитиною. Так, в обґрунтування заяви заявник посилалася на її неодноразові звернення до правоохоронних органів щодо проявів домашнього насильства зі сторони [PERSON] .. Разом з цим, судом встановлено, що ряд постанов Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року та 06 жовтня 2021 року, про притягнення [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не набрали\~законної сили, та на даний час переглядаються в апеляційному порядку. Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин щодо наявності домашнього насилля відносно заявниці з боку [PERSON] суду не надано взагалі, що свідчить про безпідставність тверджень заявниці та її представника з даного приводу. З огляду на вищевикладене, конфлікт, що виник між заявницею та заінтересованою особою не може бути розцінений судом як факт домашнього насильства, а відносини між батьками дитини, які не можуть мирно вирішити питання щодо порядку участі у вихованні дитини та місця проживання дитини, не є такими, за умови яких суд прийшов би до беззаперечного висновку про наявність домашнього насильства та необхідність застосування відносно [PERSON] обмежувальних приписів з метою протидії домашньому насильству, відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчить лише про неприязні стосунки між ними. \~ \~ \~ \~Разом з цим, заявником не обгрунтовано перед судом яким чином за наявності зазначених нею обмежень прав [PERSON] останній зможе реалізувати свої права щодо участі у вихованні дитини, яка на даний час проживає саме з заявницею та за адресою [ADDRESS] , за якою заявниця і просить встановити вказані обмеження. Таким чином, заходи тимчасового обмеження прав, які просить застосувати заявник, зводяться саме до позбавлення [PERSON] його права на спілкування з дитиною, а не захист інтересів постраждалої особи. За таких обставин суд приходить до висновку, що заходи тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, на які посилається заявник, відповідно до частини другої\~статті 26 Закону\~2229-VIII, не можуть бути визнані пропорційними з урахуванням обставин цієї справи. Конфлікти, які мали місце 30.06.2021 року, 07.07.2021 року є єдиними зафіксованими фактами вчинення відносно заявника фізичного насильства, відносно яких постанови суду не набрали законної сили та на даний час переглядаються в апеляційному порядку, інших доказів наявності систематичного прояву фізичного або іншого насильства з боку [PERSON] матеріали справи не містять. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 року у справі № 754/6995/19. Оскільки заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства у розумінні\~Закону, а судом не встановлено ризиків настання насильства у майбутньому, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 3 ст.350-5ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed