Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вищевказаною заявою. Зазначила, що перебувала на утриманні у свого діда [PERSON], який помер 14 квітня 1992 року. Повідомила, що після смерті останнього єдиний спадкоємець першої черги її батько [PERSON], який помер 07 березня 2002 року. Вказала, що для оформлення спадщини після померлого [PERSON] їй потрібно встановити юридичний факт, а саме те, що вона дійсно перебувала на утриманні [PERSON]. У звязку з наведеним просить встановити факт, що вона перебувала на утриманні [PERSON] на день його смерті 14 квітня 1992 року. У судове засідання зявився представник заявника, який підтримав заяву. Зазначив, що на його думку факт непрацездатності заяви підтверджується тим, що вона під час перебування на утриманні у [PERSON] навчалася в інституті та перебувала у шлюбі, що підтверджується дипломом (а.с. 8-9) та свідоцтвом про шлюб (а.с. 6) заявника. Заінтересована особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, із заявою про розгляд справи без представника не зверталась, хоча про час і місце розгляду повідомлялася належним чином (а.с. 29). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник є онукою [PERSON] (а.с. 5, 6), який помер 14 квітня 1992 року (а.с. 10). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пленум Верховного суду України в п. 8 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснив поміж іншого те, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Як зазначила заявник, встановлення факту її перебування на утриманні [PERSON] потрібне їй для оформлення права на спадщину після смерті останнього. Згідно зі ст. 531 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті [PERSON], після якого заявник має намір прийняти спадщину, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Таким чином, однією з необхідних умови для успадкування утриманцем є його непрацездатність на день смерті спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З огляду на наведене, враховуючи те, що заявник на день смерті [PERSON] була повнолітньою, та зважаючи на відсутність доказів її непрацездатності за станом здоровя на день його смерті, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви [PERSON]. Стосовно посилання представника заявника на факт непрацездатності заявника підтверджується тим, що вона, як зазначає останній, під час перебування на утриманні у [PERSON] навчалася в інституті та перебувала у шлюбі, суд зазначає що вони є надуманими та помилковими, оскільки дані обставини, на переконання суду, в даному випадку ніяким чином не можуть бути прийняті як підтвердження факту непрацездатності заявника. З огляду на наведене, суд,

Outcome: dismissed