Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Заявникзвернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності їй договору дарування від 13.11.1997 року, укладеного на ім'я [PERSON]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 10.05.2018 року заявниця звернулася до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, з питання реєстрації місця проживання її доньки - [PERSON]. Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання заявник повинна надати документ, що засвідчує право власності на житло, за яким має відбуватися реєстрація. Таким документом у [PERSON] є договір дарування від 13.11.1997 року. Оглянувши надані документи спеціаліст вищевказаного відділу відмовила заявниці в проведенні реєстрації, так як прізвище у паспорті та в договорі не співпадають, а саме в паспорті прізвище заявниці значиться як «[PERSON]», а в договорі - «[PERSON]». У зв'язку з тим, що даний договір дарування укладено в 1997 році та друкувався на друкарській машинці, яка не передбачала української букви «є». Предметом дарування даного договору є житловий будинок, який їй подарував батько [PERSON]. З метою захисту свого права заявниця звернулася до суду та встановити факт належності договору дарування від 13.11.1997 року, оскільки це необхідно для здійснення реєстрації місця проживання її доньки. Заявник в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №2537, зробленого 20.06.1974 року міськвідділом РАЦС м.Херсон, [PERSON] народилася [INFO], її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно актового запису про одруження №648, зробленого 04.11.1994 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції м.Херсона, між [PERSON] та [PERSON] 04.11.1994 року укладено шлюб. Після одруження прізвище дружини «[PERSON]». З копію паспорту [NUMBER], виданий 11.02.1997 року Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, вбачається, що він виданий на ім'я [PERSON], [INFO] Відповідно до договору дарування від 13.11.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №2795 приватним нотаріусом Лящук Л.Г., [PERSON], [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла у дар 22/100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 845,5 кв.м. З довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Державною податковою інспекцією у м.Херсоні 14.09.1998 року вбачається, що [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER]. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у договорі дарування від 13.11.1997 року, допущена помилка у написанні прізвища заявниці, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу є для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved