Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про визнання свого чоловіка [PERSON] безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. 20.10.2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вони з чоловіком проживали в [ADDRESS] . Даний будинок належить їй, згідно договору купівлі продажу від 06.07.2009 року, та є спільним майном, оскільки був придбаний під час перебування у шлюбі. 01.07.2020 року її чоловік вийшов з дому та й досі його місце знаходження невідоме. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Він ні разу їй не зателефонував, не написав і не об`явився жодним іншим способом. Самостійні намагання його знайти виявились безрезультатними. 04.03.2021 року вона звернулась до Нікопольського відділу поліції з офіційної заявою. Однак, отримала довідку про те, що в ході проведення розшукових заходів встановити місце знаходження чоловіка не виявилось можливим. Вона одна утримує та виховує неповнолітнього сина і має право на отримання соціальної допомоги. Крім того, вона продовжує нести витрати на утримання будинку та сплачувати комунальні витрати за чоловіка, який тривалий час там не проживає. Крім того, визнання чоловіка безвісно відсутнім їй необхідно й для визначення правового режиму сумісного майна та розірвання шлюбу. Крім того, дане рішення суду дозволить їх спільній неповнолітній дитині отримати проїзний документ для виїзду за кордон. За таких обставин звернулась до суду. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що її чоловік робив ремонти, але офіційно не працював. В них з чоловіком двоє дітей. Старшому синові вже 19 років і він є повнолітнім. Прийшовши в той день з роботи, сказав, що поїде подивитись новий об`єкт для ремонту. Сів на велосипед і поїхав. Через дві години передзвонив молодшому синові і сказав, що любить його. І з того часу вони чоловіка не бачили. Вона через кілька днів написала заяву в поліцію на розшук чоловіка. Але через місяць чоловік привітав по телефону з Днем народження старшого сина, хоча про своє місцеперебування не повідомив. Вона при цій розмові присутньою не була. Але, дізнавшись про дзвінок, повідомила про це в поліцію і забрала свою заяву. В кінці вересня 2020 року чоловік привітав по телефону з Днем народження молодшого сина. Вона теж не була присутньою при їх розмові. Після цього на зв`язок він більше не виходив. В цьому році ні старшого, ні молодшого сина з Днем народження він не вітав, хоча дітей дуже любив. В них з чоловіком теж були дуже теплі і добрі відносини. Родичів у чоловіка немає, з 14 років він сирота. Свої документи він завжди носив при собі в сумці разом з рулеткою та іншими інструментами. Раніше чоловік їздив на заробітки в Польщу. Але в 2019 році приїхав додому і більше не їздив. Жодної думки про те, куди міг зникнути її чоловік і з якої причини, в неї немає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибула. Надала заяву про те, що представник відділу до суду не прибуде (а.с.32). Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.43 ЦК України, громадянин може бути в судовому порядку визнаний безвісно відсутнім, якщо напротязі одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про його місце перебування. Як встановлено в судовому засіданні, 20.10.2001 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Від шлюбу мають двох синів, в тому числі, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Заявниця з чоловіком та дітьми проживали в [ADDRESS] . Даний будинок належить заявниці, згідно договору купівлі продажу від 06.07.2009 року (а.с.7-9), та є спільним майном, оскільки був придбаний під час перебування подружжя у шлюбі. 01.07.2020 року [PERSON] вийшов з дому та й досі його місце знаходження невідоме. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Заявниця намагалася розшукати чоловіка самостійно, однак, її розшукові дії позитивного результату не принесли. Тому заявниця звернулась до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з відповідною заявою щодо розшуку чоловіка. За даними Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] серед померлих, заарештованих, затриманих в порядку ст.208, 191, 535 КПК України, осіб невстановлених трупів громадян та невідомих хворих не значиться (а.с.10-11). На сьогоднішній день місцезнаходження [PERSON] невідоме та встановити його не виявилося можливим. Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 01 липня 2020 року не проживає, місце перебування його невідоме (а.с.12). Відповідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.09.2021 року, інформація про застраховану особу [PERSON] з січня 2018 року по теперішній час в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня (а.с.35). Згідно листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.09.2021 року, відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів стосовно [PERSON] також відсутні (а.с.37-39). (а.с.9). Відповідно даних Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29.09.2021 року, останній раз [PERSON] перетинав кордон України в напрямку Краків Львів в пункті пропуску Шегині (пішохід) 22.12.2019 року об 11.40 (в`їзд) (а.с.42). До сьогодні від [PERSON] немає ніяких відомостей, місце його знаходження невідомо. Відповідно до п.26. Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення; про зняття з реєстрації місця проживання особи; про визнання особи безвісно відсутньою. Свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили факт відсутності [PERSON] за його адресою реєстрації. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою заявниці з 2017 року. А до цього з мамою заявниці дружила її мама і вони також спілкувались із заявницею, хоча й не так близько, як зараз. Звісно, знає її сім`ю, дітей, знала чоловіка заявниці.Знає, що [PERSON] зник в 2020 році, бо і заявниця, і всі вони намагались його розшукати, постійно передзвонювались, обмінювались інформацією тощо. Вона буває в гостях у заявниці і [PERSON] там не живе. Його немає. Куди він міг зникнути, не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона подруга заявниці з 1994 року. Добре знає її родину, чоловіка. Історія зникнення [PERSON] та його пошуки розгорталась в них на очах. Оля постійно дзвонила, намагалась його розшукати, вони дуже часто спілкувались і намагались їй допомогти знайти [PERSON] . Однак, останній раз вона бачила Женю років півтора назад. Куди він міг зникнути, не знає. За таких обставин суд вважає доведеним, що про [PERSON] більше року немає відомостей про його місце перебування. На підставі викладеного,

Outcome: approved