Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Заявник звернулася в суд із зазначеною заявою, якою просить встановити факт смерті її сина, померлого 01.08.2016р., мотивуючи свої вимоги тим, що у звязку з проведенням АТО в Донецькій області м.Донецьк є територія, яка тимчасово не контролюється Україною, вони живуть там і її син [PERSON] помер в м.Донецьк 01.08.2016року, вона там його і поховала, але коли звернулася до органів РАГСу для реєстрації смерті сина, їй було відмовлено в реєстрації смерті і видачі свідоцтва про смерть, оскільки син помер в м.Донецьк і відповідно лікарське свідоцтво про його смерть їй видали в м.Донецьк, який є тимчасово не підконтрольною Україні території, тому просить встановити факт смерті сина для його реєстрації. Заявник в судовому засіданні на своїх вимогах наполягає. Зацікавлена особа відділ РАГСу Волноваського райуправління юстиції просив розглянути справу в їхній відсутності, у зв'язку з чим справа у відповідності зі ст.169 ЦПК України слухалася за їхньої відсутності. Вислухавши пояснення свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню повністю по наступних підставах. Згідно зі ст.256 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У даному випадку для заявника має значення факт смерті померлого сина, оскільки це дає право зареєструвати його смерть. Іншим шляхом встановити цей факт вона не може. Згідно ст.ст.256 п.8 ЦПК України суд\~розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті особи. Відповідно до вимог ст.257-1 ч.1 ЦПК України заяви про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, розглядається будь-яким судом України незалежно від місця проживання заявника. У даному випадку орган РАГСу листом за №03.2-25/3534 від 09.08.2016року відмовив заявнику у реєстрації смерті її сина, оскільки Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014року №1207-УП встановлено, що будь-яке рішення видане органом чи посадовою особою на тимчасово не підконтрольній Україні території є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.8). Згідно лікарського свідоцтва за №2331 від 16.08.2016року (будлікат), яке видано лікарем Республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР м.Донецька, Донецької області, [PERSON] дійсно помер 01 серпня 2016року в м.Донецьк, причина смерті набряк легенів і головного мозку, гостра ішемічна хвороба серця (а.с.6). Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014року №1207-УП будь-яке рішення видане органом чи посадовою особою на тимчасово не підконтрольній Україні території є недійсним і не створює правових наслідків. Місто Донецьк, де помер [PERSON], є тимчасово не підконтрольною територією. Тому слід встановити факт смерті громадянина України для її реєстрації в державних органах РАГСу. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали суду, що вони знають заявницю і її сина багато років, дружать, заявник сама з м.Волноваха, підтвердили факт того що вона дійсно жила разом із сином в м.Донецьку, що син помер 01.08.2016року від хвороби серця, ховали його наступного дня в м.Донецьку на кладовищі, вони були на похованні. З приведених доказів випливає, що в суду немає основ сумніватися в правдивості показань свідків, оскільки вони підтвердили пояснення заявника, крім того з наданих заявником документів встановлено, що їїсин дійсно помер, тому суд вважає, що на підставі ст.256-259 ЦПК України необхідно установити факт його смерті. Цей факт має юридичне значення, він дає можливість зареєструвати смерть громадянина України. Відповідно до вимог ст.257-1 ч.4 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,\~\~\~\~

Outcome: approved