overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Заявники подружжя [PERSON], [PERSON], які мають дитину, звернулися в суд із заявою про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами 10 вересня 2010 року та зареєстрованого у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 264. В обґрунтування заяви покликаються на те, що від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між сторонами не склалося, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, тому поновлення шлюбних відносин неможливе. Просять шлюб розірвати. Заявники досягли згоди та уклали письмовий нотаріально посвідчений договір від 22.06.2018 року про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні. Ухвалою судді від 06.07.2018 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі. У судове засідання заявники не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримання заяви про розірвання шлюбу. Обоє зазначили, що примирення між ними неможливе, всі питання про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні вирішені нотаріально посвідченим договором від 22.06.2018 року. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ч.3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, так як відповідає дійсній волі\~дружини та\~чоловіка,оскільки між в сімї наступив розлад, який носить стійкий характер, вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, бажання зберегти шлюб у сторін відсутнє, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. При цьому, судом встановлено, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх неповнолітньої дитини. Так, згідно з нотаріально посвідченим договором від 22.06.2018 року про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, заявники погодили, що дитина буде проживати з матірю, батько зобовязується сплачувати аліменти на її утримання, матеріальне утримання дитини загалом здійснюватиметься за рахунок коштів двох батьків, також вирішили всі питання участі батьків у вихованні дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Заявники - подружжя [PERSON] , [PERSON] , які мають дитину, звернулися в суд із заявою про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами 25 жовтня 2008 року та зареєстрованого у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3338. В обґрунтування заяви покликаються на те, що від шлюбу є малолітня донька [PERSON] , [INFO] . В силу різних поглядів на життя та вирішення побутових проблем заявники припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Вжиті заходи зберегти сім`ю не дали позитивних результатів. Тривалий час вони проживають окремо, шлюб існує формально, тому просять шлюб розірвати. Заявники досягли згоди та уклали письмовий нотаріально посвідчений договір від 03.09.2019 року про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, а також договір від 03.09.2019 року про поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя. Ухвалою судді від 10.09.2019 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі. У судове засідання заявники не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримання заяви про розірвання шлюбу. Обоє зазначили, що примирення між ними неможливе, всі питання про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні вирішені нотаріально посвідченим договором від 03.09.2019 року. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ч.3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, так як відповідає дійсній волі дружини та чоловіка,оскільки в сім`ї наступив розлад, який носить стійкий характер, вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, бажання зберегти шлюб у сторін відсутнє, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. При цьому, судом встановлено, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх малолітньої дитини. Так, згідно з нотаріально посвідченим договором від 03.09.2019 року про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, заявники погодили, що дитина буде проживати з матір`ю, також вирішили всі питання участі батьків у вихованні дитини та утриманні дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу. В обгрунтування заяви посилаються на те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, вважають, що подальше збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Між подружжям укладено договір про утримання та виховання дитини від 27.08.2015 в якому визначено місце проживання і виховання дитини. В судовому засіданні представники заявників підтримали подану заяву та просили її задовольнити. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 1991 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міськвиконкому, актовий запис №1290, від шлюбу мають дитину [PERSON] ,[INFO]. Заявники досягли згоди щодо утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини шляхом укладення Договору про утримання та виховання дитини від 27.08.2015р. В судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON], що не заперечували представники заявників. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. На момент постановлення рішення судом сплинув строк, передбачений ч. 4 ст. 109 СК України, на протязі якого заяву про розірвання шлюбу заявники не відкликали. Виходячи з вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Подружжя перестало підтримувати шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Між подружжям спору про поділ майна немає, також досягнуто згоди щодо місця проживання, виховання та утримання дитини. В судовому засіданні заявники та їх представник, підтримали подану ними заяву та просили її задовольнити. Згідно ч.З ст.234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що заявники перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.11.2010 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києва, актовий запис № 1550. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Заявники досягли згоди щодо розміру та сплати аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини шляхом укладення Договору, посвідченого 21.10.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. (зареєстровано за №4392). В судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружися та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Через виникнення непорозумінь, несумісність характерів та різні погляди на сімейні стосунки, подружжя перестало підтримувати шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Вважають, примирення між ними та збереження сім'ї неможливим. Між подружжям спору про поділ майна немає, також досягнуто згоди щодо місця проживання та виховання дитини. Будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, сторони в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про підтримання спільної заяви в повному обсязі та її задоволенні. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що заявники перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.03.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві актовий запис № 371 Від шлюбу подружжя має спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Заявники досягли згоди щодо визначення місця проживання і виховання дитини шляхом укладення Договору між батьками про проживання дитини та про участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від 31.03.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить їх інтересам. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Через виникнення непорозумінь , розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки щодо ведення спільного господарства, між сторонами почали розгортатися сварки, деякі у присутності дитини, що впливає на її стан здоров`я. Подружжя перестало підтримувати шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Вважають, примирення між ними та збереження сім'ї неможливим, оскільки суперечитиме їх інтересам та інтересам їх спільної дитини, яка зростатиме в напруженій атмосфері та страждатиме від конфліктів, що виникають між її батьками. Між подружжям спору про поділ майна немає, також досягнуто згоди щодо місця проживання, виховання та утримання дитини. Будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, сторони в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про підтримання спільної заяви в повному обсязі та її задоволенні. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що заявники перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13 січня 1995 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Печерського району м. Києва, актовий запис № 21. Заявники досягли згоди щодо утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини шляхом укладення Договору про участь у вихованні, утриманні та проживанні дитини. В судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матір`ю [PERSON], за місцем реєстрації. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів та різні погляди на сімейні стосунки між сторонами втрачене взаєморозуміння. Вважають, примирення між ними та збереження сім'ї неможливим, оскільки суперечитиме їх інтересам та інтересам їх спільної дитини. Між подружжям укладено договір та визначено місце проживання і виховання дитини, розмір та порядок сплати аліментів на його утримання. В судовому засіданні заявники підтримали подану ними заяву та просили її задовольнити. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 квітня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 456, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 2,3). Заявники досягли згоди щодо розміру та сплати аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини шляхом укладення Договорів про сплату аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні (а.с.4-6). В судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матірю [PERSON], що не заперечували заявники. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів та різні погляди на сімейні стосунки між сторонами втрачене взаєморозуміння та почуття любові, а непорозуміння, що почали виникати між ними унеможливили ведення спільного господарства та спільного вирішення побутових питань. Подружжя перестало підтримувати шлюбні стосунки, кожен має окремий бюджет та живе власним життям. Вважають, примирення між ними та збереження сім'ї неможливим, оскільки суперечитиме їх інтересам та інтересам їх спільної дитини, яка зростатиме в напруженій атмосфері та страждатиме від конфліктів, що виникають між її батьками. Між подружжям досягнуто усної домовленості щодо місця проживання дитини з матір'ю, та участі батьків у вихованні та матеріальному забезпеченні утримання дитини. В судове засідання заявники не з'явились, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 липня 2010 року у Центральному Відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1609. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Заявники досягли згоди щодо місця проживання дитини з матір'ю, та участі батьків у вихованні та матеріальному забезпеченні утримання дитини. Намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись заявники не мають. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів та різні погляди на сімейні стосунки між сторонами втрачене взаєморозуміння та почуття любові, а непорозуміння, що почали виникати між ними унеможливили ведення спільного господарства та спільного вирішення побутових питань. Подружжя перестало підтримувати шлюбні стосунки, кожен має окремий бюджет та живе власним життям. Вважають, примирення між ними та збереження сім'ї неможливим, оскільки суперечитиме їх інтересам та інтересам їх спільної дитини, яка зростатиме в напруженій атмосфері та страждатиме від конфліктів, що виникають між її батьками. Між подружжям укладено договір та визначено місце проживання і виховання дитини, розмір та порядок сплати аліментів на її утримання. В судовому засіданні заявники підтримали подану ними заяву та просили її задовольнити. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01 березня 2013 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 195, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Заявники досягли згоди щодо розміру та сплати аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини шляхом укладення Договору про участь у вихованні, утриманні та проживанні дитини, посвідченого 10 січня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.9). В судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з батьком [PERSON], що не заперечували заявники. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved