Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із даною заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , разом зі спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина. До спадкової маси належить - 1/3 частини будинку [ADDRESS] , а саме квартира № 2 , як то значиться в технічному паспорті від 15.11.2013 року, загальною площею 34, 4 кв.м., жилою площею 18 кв.м., допоміжними приміщеннями площею 16,4 кв.м, куди входять: тамбур (приміщення №3) - площею 4,8 кв.м., передпокій (приміщення №4) - площею 8,1 кв.м., житлова кімната (приміщення №5) - площею 18,0 кв.м. Вказує, що з 21.05.2002 року, а саме з моменту реєстрації [PERSON] по саму дату смерті [PERSON] , тобто по [INFO] , вони постійно проживали разом з ним в будинку [ADDRESS] , який належав заявнику на праві спільної часткової власності та померлому у відповідних частках. Зазначає, що заявник є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] і відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом. Спадкоємців першої, другої та третьої черги не має. А тому в шестимісячний строк, як то передбачено законом, а саме 15.08.2019 р. заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного управління юстиції у м. Києві Балкова-Петренко Таміла Михайлівна 15.08.2019 р. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на неможливість встановити факт родинних відносин чи факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини з наданих [PERSON] документів та запропонувала звернутись до суду. Заявник вважає, що фактично прийняв спадщину, з огляду на це просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем. Ухвалою суду від 16.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявник в судове засідання не з`явився, представник заявника подала заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника, вимоги просив задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.08.2019 року Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві, актовий запис №528. Після його смерті відкрилась спадщина. До спадкової маси належить - 1/3 частини будинку [ADDRESS] , а саме квартира № 2 , як то значиться в технічному паспорті від 15.11.2013 року, загальною площею 34, 4 кв.м., жилою площею 18 кв.м., допоміжними приміщеннями площею 16,4 кв.м, куди входять: тамбур (приміщення №3) - площею 4,8 кв.м., передпокій (приміщення №4) - площею 8,1 кв.м., житлова кімната (приміщення №5) - площею 18,0 кв.м. Інша 2/3 частин будинку [ADDRESS] ( квартира № 1 , як то значиться в технічному паспорті від 15.11.2013 року) загальною площею 54, 4 кв.м. належить на праві власності заявнику, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.08.2016 р. виданого після смерті бабусі заявника - [PERSON] . Із спадкової справи вбачається, що немає інших спадкоємців після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , окрім [PERSON] . Встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З відмови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Головного управління юстиції у м. Києві Балкової-Петренко Таміли Михайлівни у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2019 року вбачається, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який постійно проживав разом із [PERSON] у зв`язку з неможливістю встановити факт родинних відносин чи факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини з наданих [PERSON] документів, а тому запропоновано йому звернутись до суду для встановлення таких фактів. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом третьої черги. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч.2 ст.1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Встановлено, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] та здійснював за ним догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено матеріалами справи. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, беручи до уваги викладені обставини, вважає, вважає, що заява [PERSON] , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved