Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу та факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що 19.09.2014 року вони уклали шлюб, про що відділом РАЦС Гагарінського району м. Севастополя Управління РАЦС м. Севастополя зроблено актовий запис №726 від 19.09.2014 року, після укладення шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини - [PERSON]. З цього часу вони мешкають разом як чоловік і дружина, ведуть спільний побут та народили спільну дитину. Однак вказаний документ було видано на окупованій території АР Крим, тому він вважається не дійсним на території України. [INFO] року у пологовому будинку №2 міської лікарні №5 «Центр охорони здоров'я» м.Севастополя, АР Крим [PERSON] народила дитину - дівчинку [PERSON] ДБУОЗ РК «Міською лікарнею №5 - «Центр охорони здоров'я матері та дитини» Пологовий будинок №2 їй було видано медичне свідоцтво про народження. Просить суд встановити факт укладення шлюбу та поновити актову запис між [PERSON], громадянкою України, [INFO], місце народження м. Севастополь, Крим та [PERSON], громадянином України [INFO], місце народження м. Славута, Хмельницької області дата укладення шлюбу - 19.09.2014 року, місце укладення шлюбу - відділ РАЦС Уряду Севастополя, про що зроблено актовий запис №726 від 19.09.2014 року. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Встановити факт народження дитини - [PERSON], дата народження [INFO] року, місце народження - м.Севастополь, АР Крим. Мати - [PERSON], громадянка України, [INFO], батько - [PERSON], громадянин України, [INFO], на підставі встановленого факту укладення шлюбу 19.09.2014 року. В судове засідання заявники не з'явилися, в своїй заяві просили справу розглянути за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Чаплинського районного управління юстиції в Херсонській області у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є громадянами України, зареєстрованим місцем проживання: [PERSON] є [ADDRESS], [PERSON] - [ADDRESS]. На підтвердження цих обставин заявниками надано копії паспортів громадян України встановленого зразку. Відомості про припинення відносно них громадянства України відсутні. Заявниками на підтвердження факту народження у них дитини [PERSON], [INFO] надано копію медичного свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Державною бюджетною установою охорони здоров'я «Міська лікарня №2 «Центр охорони матері та дитини» Пологовий будинок №2, згідно якого [INFO] року народилася дитина - дівчинка, мати - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно відмісця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. Thе Republicof Moldova and Russia», «Ilasuаnd Оthers v. Моldovа and Russia») де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacasе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Таким чином, враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав, як для заявників, так і для самої новонародженої дитини, суд вважає можливим, як виняток, прийняти до уваги медичні документи, видані лікарняними закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, які підтверджують факт народження [PERSON], [INFO] на тимчасово окупованій території України, в м. Севастополь, Автономної Республіки Крим, Україна, доньки - [PERSON], [INFO]. Щодо вимог заявників про встановлення факту реєстрації шлюбу, то суд виходить з наступного. Згідно положень п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, зі змінами, встановлення факту реєстрації шлюбу можливе, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадянського стану. На підтвердження укладення 19 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] шлюбу, останні надали копію свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району м. Севастополя управління запису актів цивільного стану правління Севастополя. Під час розгляду справи заявниками не надано належних та допустимих доказів щодо неможливості укладення ними шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану на території України. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що з метою апробації європейських стандартів у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, спрямованих на створення сприятливих умов для отримання фізичними особами адміністративних послуг у зазначеній сфері, та забезпечення реалізації гарантованого державою права на шлюб, зокрема для громадян, які проживають на тимчасово окупованій території, на території України запроваджено реалізацію пілотного проекту щодо державної реєстрації шлюбу у скорочені строки за обраним заявниками місцем (містом). Державна реєстрація шлюбу проводиться в строк, визначений заявниками, у тому числі в день подання відповідної заявки. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» надана заявниками копія свідоцтва про шлюб є недійсною і не створює будь-яких правових наслідків, а заявники не довели поважності причин неможливості проведення ними реєстрації шлюбу на території України, де для них створені умови щодо реалізації права на шлюб, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про встановлення юридичного факту щодо укладення шлюбу між заявниками. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви в частині про встановлення факту народження дитини - доньки заявників [PERSON], [INFO] у судовому порядку, що є підставою для державної реєстрації народження органом державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі викладеного,

Outcome: partial