Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Заявниця 30 листопада 2015 року звернулася до суду з заявою в якій вказала, що 30 квітня 2008 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді депозитного вкладу „Стандарт в Приватбанку в сумі 14200.00 грн. згідно з договором N SAMDN25000011364688 від 07.02.2007 року. Заявниця, як донька спадкодавця, є спадкоємицею першої черги за законом, інших спадкоємців за законом та заповітом немає. У звязку з тим, що заявниця своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 24 листопада 2015 року їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки вона, проживаючи з матірю однією сімєю, не була зареєстрована з нею за однією адресою, а своєчасно з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулась, тому змушена звертатись з цією заявою до суду. Так, 03 липня 2006 року заявниця розірвала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON] (актовий запис №117 від 03.07.2006 року по відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції АР Крим ). В звязку з цим, заявниця вирішила переїхати зі своєї кв. № 104 будинку № 49 в м. Щолкіне АР Крим, де залишався мешкати колишній чоловік [PERSON] на постійне місце проживання до матері в будинок №4 по вул. Володимира Корецького в м. Дніпропетровськ. Вказаний будинок належить їй на підставі договору дарування, посвідченого 17 грудня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 5127. Переїзд був передбачуваним і вкрай необхідним , адже окрім розлучення з чоловіком, мати в силу свого віку потребувала постійної допомоги та догляду. В кінці серпня 2006 року заявниця перевезла всі свої речі до будинку за вищезазначеною адресою, де мешкала і була зареєстрована її мати [PERSON] З серпня 2006 року вони постійно проживали разом аж до її смерті, яка настала 30 квітня 2008 року. Заявниця, як донька, здійснювала догляд за матірю, вели з нею спільне господарство, мали спільний бюджет. Купувала за спільні кошти ліки, піклувався про неї, надавала допомогу та харчі. Після смерті її поховання відбулося із будинку заявниці за вищезазначеною адресою та за її кошти. Таким чином, на момент смерті матері їхнім постійним місцем проживання було місце її реєстрації: будинок №4 по вул. Володимира Корецького ( раніше вул. Лісова ) в м. Дніпропетровську. Заявниця просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на 30 квітня 2008 року , разом зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 30 квітня 2008 року. Від представника заявниці надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином, письмово просила слухати справу у відсутність їх представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння № 4 по вул. Корецького Володимира (вул. Лісова) в м. Дніпропетровську належить на праві власності [PERSON], на підставі договору дарування, посвідченого 17.12.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 5127 (а.с.11-12). Встановлено, що [PERSON], 30 квітня 2008 року померла (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді депозитного вкладу „Стандарт в Приватбанку в сумі 14200.00 грн. згідно з договором N SAMDN25000011364688 від 07.02.2007 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.11.2015 року [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у звязку з порушенням нею строку для подачі заяви (а.с.13). На теперішній час виникла необхідність підтвердити факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем [PERSON] для оформлення спадщини, оскільки документально підтвердити це заявниця не може. Як вказала заявниця, 03 липня 2006 року вона розірвала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON]. У звязку з цим, заявниця вирішила переїхати зі своєї кв. № 104 будинку № 49 в м. Щолкіне АР Крим, де залишався мешкати колишній чоловік [PERSON] на постійне місце проживання до матері в будинок №4 по вул. Володимира Корецького в м. Дніпропетровськ. Переїзд був передбачуваним і вкрай необхідним , адже окрім розлучення з чоловіком, мати в силу свого віку потребувала постійної допомоги та догляду. В кінці серпня 2006 року заявниця перевезла всі свої речі до будинку за вищезазначеною адресою, де мешкала і була зареєстрована її мати [PERSON] З серпня 2006 року вони постійно проживали разом аж до її смерті, яка настала 30 квітня 2008 року. Заявниця, як донька, здійснювала догляд за матірю, вели з нею спільне господарство, мали спільний бюджет. Купувала за спільні кошти ліки, піклувався про неї, надавала допомогу та харчі, займалася її похованням. Встановлено, що [PERSON] на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.14). За таких обставин, враховуючи, що заявниця має право на отримання спадщини після смерті [PERSON], однак не може реалізувати його без встановлення факту постійного проживання [PERSON]однією родиною з [PERSON] по день її смерті, а саме, до 30 квітня 2008 року, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки\~\~факт постійного проживання [PERSON]разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини достовірно встановлено в судовому засіданні. Відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Враховуюче вищевикладене, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved