Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Заявниця [PERSON] 17.09.2019 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем. В заяві посилається на те, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , є донькою [PERSON] , [INFO] , з 04.08.2010 і по день смерті, тобто до [INFO] , проживала разом із матір`ю та доглядала за нею. За життя [PERSON] склала Заповіт від 16.05.2005, посвідчений державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Миколенко І.М., за № 2-1412, відповідно до якого, спадкодавець заповіла позивачці належну їй на праві власності відповідно до державного Акту на землю І -ЧН № 047852 від 23.02.2004, земельну ділянку, розміром 6,47 га, яка розташована на території Парафіївської сільської ради, Ічнянського району, Чернігівської області. Вказує, що приблизно в середині серпня вона звернулася до консультанта Черкаської державної нотаріальної контори для отримання консультації з приводу документів, які необхідно зібрати для оформлення спадщини. Переглянувши її документи та вислухавши, консультант повідомив, що потрібно підтвердити місце реєстрації спадкодавця у судовому порядку, оскільки [PERSON] не була офіційно зареєстрована за адресою проживання її доньки. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] з 04.08.2010 і по день смерті [INFO] проживала не будучи зареєстрованою з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , з метою оформлення спадщини за заповітом, вона змушена звернутись до суду з метою встановлення даного юридичного факту. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Білоглазенко Г.П. заяву підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі. Суду пояснила, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, зареєстрованим державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Миколенко Інною Миколаївною за № 2-1412 від 16.05.2005, після смерті своєї матері, з якою проживала разом на час відкриття спадщини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення адвоката заявниці, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Парафіївка, Ічнянського району, Чернігівської області, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання та про склад сім`ї від 20.08.2019 та відміткою в паспорті. З зазначеної вище довідки вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , остання з 04.08.2010 і по день смерті тобто до 15.04.2012 проживала із своєю донькою однією родиною. Донька піклувалась та доглядала матір до її смерті. У зв`язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON] [INFO] , відбулася зміна прізвища заявниці з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу, серія [NUMBER] ). За життя [PERSON] склала Заповіт від 16.05.2005, посвідчений державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Миколенко І.М. за № 2-1412 відповідно до якого, [PERSON] належну їй на праві власності відповідно до державного Акту на землю І -ЧН № 047852 від 23.02.2004, земельну ділянку, розміром 6,47 га, яка розташована на території Парафіївської сільської ради, Ічнянського району, Чернігівської області заповідала [PERSON] , [INFO] . Тобто, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, зареєстрованим державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Миколенко Інною Миколаївною за № 2-1412 від 16.05.2005. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п. 3, 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, в судовому засіданні факт проживання заяниці з матір`ю підтверджено показами свідка [PERSON] , який в судовому засіданні суду повідомив, що він є чоловіком заявниці, який проживає разом з останньою за адресою: [ADDRESS] та допомогав своїй жінці доглядати за його [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить, про задоволення вимог заявниці щодо встановлення факту постійного проживання заявниці разом з [PERSON] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , з метою оформлення спадщини за заповітом.

Outcome: approved