Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу диплому про здобуття професійно-технічної освіти серії [NUMBER] , виданого Ворошиловградським промислово-економічним технікумом 29 лютого 1980 року, на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що вона досягла пенсійного віку, а тому збирає необхідні документи для звернення до пенсійного фонду для призначення пенсії за віком. Заявником було виявлено помилку у дипломі, зазначено невірно її по батькові. Виправити дану помилку в позасудовому порядку заявник не має можливості. Встановлення факту належності диплому має для заявника юридичне значення, так як вона зможе реалізувати своє право на отримання пенсії за віком. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 09.09.2021. Заявник до судового засідання не з`явилася, в заяві просила справу розглядати без її участі та її представника. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду пояснення, в якому просить справу розглянути без участі представника та прийняти до уваги їхні пояснення. В обґрунтування своїх пояснень заінтересована особа зазначає, що заявник не довела суду відсутність реєстрації вказаного в дипломі [PERSON] учбового закладу на території підконтрольній державній владі України, не з`ясував відсутність його легітимних правонаступників, тобто не довів неможливість внести виправлення до диплому або отримати довідку учбового закладу про тривалість в навчальному закладі. Суд дане пояснення не приймає до уваги і вважає його не поданим з огляду на те, що воно в порушення вимог ст. 183 ЦПК України не підписано представником заінтересованої особи. За відсутності сторін суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29.05.1996 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, анкетні дані заявника українською мовою зазначені як « [PERSON] , [INFO] », російською як « [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 21.06.1961, [PERSON] народилася [INFO] в пос. Ново-Псков Ново-Псковського району Луганської області. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 12 червня 1982 року уклали шлюб, після одруження прізвище дружини - [PERSON] . Як вбачається з диплому [NUMBER] , виданого промислово-економічним технікумом 29 лютого 1980 року, диплом виданий « [PERSON] »/ « [PERSON] » (мовою оригіналу). Отже, у зазначеному дипломі міститься помилка у написанні по батькові заявника. Заявник має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», але в зв`язку з тим, що в дипломі відомості про заявника зазначені як « [PERSON] » (мовою оригіналу), що не дає можливості ідентифікувати належність вказаних у дипломі відомостей [PERSON] , вона буде позбавлена можливості реалізувати своє право на призначення пенсії за віком. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З наданих заявником документів вбачається, що саме заявнику належить диплом про здобуття професійно-технічної освіти серії [NUMBER] , виданий Ворошиловградським промислово-економічним технікумом 29 лютого 1980 року, на ім`я « [PERSON] », що підтверджено доданими до заяви документами та дає підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на отримання пенсії, а встановити цей факт у позасудовому порядку не є можливим. Вивчивши матеріали справи, суд відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved