Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті її вітчима [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого 31 березня 2016 року у Куйбишевському районі міста Донецька. Зазначила, що вказані обставини підтверджуються: лікарським свідоцтвом про смерть №38 від 31.03.2016 року, де вказана причина смерті [PERSON] хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ, церебральний атеросклероз ІІІ, а також свідоцтвом про смерть зразку, що використовується на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. При зверненні заявниці до Жовтневого районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть вітчима належного зразку, їй було відмовлено, оскільки нею для підтвердження факту смерті предявлено медичний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, [PERSON] вимушена звернутися до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК, оскільки від цього факту безпосередньо залежить виникнення її особистих та майнових прав. Заявниця не була присутня у судовому засіданні, у письмовій заяві, наданій суду просив задовольнити вимоги та розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи просив розглянути вказану справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пенсійного посвідчення №131925/12, виданого Куйбишевським районним управлінням міста Донецька Пенсійного фонду України, [PERSON] народився у 1935 році. Згідно свідоцтва про шлюб (серії ІІ-АГ №111539, виданого 27 грудня 1966 року) [PERSON] та [PERSON] 27.12.1966 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Красноцвєтова». 31 березня 2016 року [PERSON] помер внаслідок хронічної судинно-мозкової недостатності ІІІ, церебрального атеросклерозу ІІІ, про що Центром первинної медико-санітарної допомоги №7 міста Донецька, розташованим на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, була видана довідка про причину смерті №38 від 31 березня 2016 року. Вказані обставини відображені також у свідоцтві про смерть, виданим Куйбишевським відділом ЗАЦС міста Донецьку 10 квітня 2016 року. Зі свідоцтва про поховання вбачається, що [PERSON] був похований 31 березня 2016 року на кладовищі «Лозовське» у місті Донецьку. Вказане свідоцтво видано родичу померлого [PERSON]. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, заявник звернувся до Жовтневого районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом №285/15.2-06-116 від 24.05.2016 року щодо розяснення порядку реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] було повідомлено, що реєстрацію смерті його батька за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав [PERSON], а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved