Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження [PERSON] дитини - [PERSON], [INFO] року у м. Шахтарську Донецької області; мати - [PERSON], громадянка України; батько - [PERSON], громадянин України; на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] актовий запис №129 від 13 червня 2014 року; заявник посилається на те, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив йому у реєстрації народження дитини, оскільки медичне свідоцтво про народження не є документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація народження дитини. Зацікавлена особа в судове засідання свого представника не направила, про день слухання справи повідомлена належним чином, а тому суд вважає можливим слухати справу у відсутність її представника. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви, з огляду на таке. Згідно з п.7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 16.10.1976 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС м. Шахтарськ Донецької області. Від даного шлюбу, [INFO] року, народився [PERSON] і [INFO] року [PERSON]. 13 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу, виданим 13.06.2014 року ВРАЦС по місту Шахтарську РС Шахтарського МУЮ у Донецькій області. [INFO] року у місті Шахтарськ Донецької області об 11:00 у громадянки України [PERSON] народився годині хлопчик, [PERSON]. Крім того, заявником було додано до заяви копію «Лікарського свідоцтва про народження», яке було видане, як вказано у ньому - Шахтарською центральною міською лікарнею від [INFO] року, за змістом якого [PERSON] народився [INFO] Відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану та п.2 Глави 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9. Відповідно до п.4 ч.4 ст.13 Закону за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відтак, суд не приймає до уваги наявну у матеріалах справи копію «Свідоцтва про народження» дитини, що було видане не уповноваженою на це установою, що була створена у порядку, не передбаченому законодавством України. Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до п.11 ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідно до наведених положень Закону. суд дійшов висновку про те, що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві за відсутності документів, передбачених законом, не мав можливості зареєструвати дитину, яка народилась [INFO] року в Донецькій області, на тимчасово окупованій території, а також, суд враховує те, що заявник як дядько і батьки дитини позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження дитини на тимчасово окупованій території Донецької області; з метою захисту прав, свобод та законних інтересів дитини, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт народження [PERSON], [INFO] року у м.Шахтарську Донецької області, хлопчика в Шахтарській центральній міській лікарні Донецької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved