Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, і просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , стягнення аліментів. Представник Одеська районна державна адміністрація Одеської області код ЄДРПОУ 44010662 подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, в підготовчому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] у підготовчому засіданні подали нотаріально засвідчені заяви в яких висловив небажання бути мамою та батьком дитини, спілкуватись з нею, і вважали що визнання позову про позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] повністю відповідає їх внутрішній волі. Представник орган опіки та піклування Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, у підготовчому засіданні не заперечував проти позбавлення відповідачів батьківських прав відносно сина [PERSON] . В такому випадку рішення ухвалюється у підготовчому засіданні (ч.3 ст. 200 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: Судом встановлено, що [PERSON] народжений [INFO] , батьком дитини є [PERSON] мати дитини- [PERSON] , що вбачається зі змісту свідоцтва про народження повторно виданого 19.03.2020 року (а.с.8). Батьки дитини ведуть аморальний спосіб життя, взагалі ніякої участі у вихованні, догляді та утриманні дитини не приймають, рішенням Крижанівської сільради Одеського району Одеської області від 05.03.2020 року № 30 вирішено негайно відібрати дитину від батьків. Дитина в теперішній час тимчасово проживає у родині [PERSON] . Суд вважає доведеним той факт, що батьки дитини самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у житті дитини не приймають, чим, щонайменше, ставлять під сумнів мати високе звання батька та матері. Більш того, батько та мати (відповідачі) повністю підтвердили нотаріально ці обставини, та визнали їх. У відповідності до положення п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача по відношенню до її неповнолітньої доньки розглядає позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісну матір. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосовувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. Свою позицію з приводу підстав, порядку, та наслідків позбавлення батьківських прав висловив Верховний Суд України. Так, у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Згідно із пунктом 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дитиною освіти. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач не приймає участі у забезпеченні утримання, виховання сина, забезпечення повсякденного фізичного розвитку, як складової виховання, лікування дитини, не вживає заходів щодо належного утримання сина, що повністю доведено матеріалами справи. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] , [PERSON] свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина, що може мати наслідком ігнорування мамою та батьком взагалі існування дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, більш того, мати та батько погодились про доцільність позбавлення їх батьківських прав, тому суд вважає можливим позбавити їх батьківських прав по відношенню до сина, як крайній засіб впливу, оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки батька та матері по відношенню до своєї дитини. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обгрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. З відповідачів слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 840,80 грн. Вирішуючи питання позовних вимог в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Дитина перебуває на утриманні [PERSON] , до якої дитина тимчасово влаштована. Відповідачі матеріальну допомогу на утримання дитини не надають. Отже суд вважає, що аліменти слід стягувати з відповідачів в розмірі чверті від усіх видів доходу (заробітку) з кожного. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилом ст. ст. 141-142 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір в частині вимог про стягнення аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: partial