Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , у якій просить встановити заходи тимчасового обмеження прав щодо останнього на строк 6 місяців та покласти на нього наступні обов`язки: заборонити наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою тимчасового проживання: [ADDRESS] ; заборонити наближатись ближче ніж на 100 метрів до місця навчання малолітнього сина [PERSON] за наступною адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця відвідування малолітнього сина [PERSON] дошкільного закладу № 3 «Берізка» за наступною адресою: [ADDRESS] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, [PERSON] , та їхніх спільних малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , не переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись з ними; заборонити вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з нею, [PERSON] , та їхніми спільними малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява обґрунтована тим, що між нею та [PERSON] 15 жовтня 2010 року був зареєстрований шлюб. У шлюбі у них народились діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 р. шлюб між ними розірвано, малолітніх дітей залишено проживати з матір`ю. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23 червня 2020 р. «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми» [PERSON] встановлено графік спілкування з дітьми. Зазначає, що 15.05.2021 р. та 25.05.2021 р. після побачень з батьком малолітні діти повернулись додому дуже стривожені і налякані. Розповіли про те, що їхній батько змушував старшого сина [PERSON] говорити на відеокамеру про те, що діти свою матір не люблять, що вона їх ображає і що вони відмовляються проживати з нею. Після відмови батько завдав удари в область обличчя та ноги. З цього приводу вона звернулась до правоохоронних органів. Після таких дій у малолітнього [PERSON] є дефекти у мовленні, дитина постійно приймає заспокійливі ліки та часто обстежується у невролога та психіатра. Зазначає, що факт насильства над [PERSON] також підтверджується висновком психолога Федорук Н. та висновком центру психологічної реабілітації «Серденько». Окрім цього зазначає, що раніше [PERSON] вчиняв фізичне та психологічне насильство по відношенню до неї, за що притягувався до адміністративної відповідальності та йому було видано обмежувальний припис. У зв`язку з цим, для уникнення повторних випадків насильства щодо неї та їхніх дітей просить суд застосувати обмежувальний припис для забезпечення дієвого та ефективного захисту від таких випадків. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, просила видати обмежувальний припис з застосуванням вищенаведених заходів тимчасового обмеження. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився.. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2ст. 350-5 ЦПК Українисправа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши заявницю, ознайомившись із доказами, суд доходить наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони 15 жовтня 2010 року зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народились діти [PERSON] [INFO] (а.с. 6) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 р. шлюб між ними розірвано, малолітніх дітей залишено проживати з матір`ю. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23 червня 2020 р. «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми» [PERSON] встановлено графік спілкування з дітьми (а.с. 8). Постановою Коломийського міськрайонного суду у справі № 346/4621/19 від 27 вересня 2019 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП (а.с. 14-15). [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Коломийській ЦРЛ у зв`язку з забоєм органів грудної клітки (а.с. 25) Рішенням Коломийського міськрайонного суду у справі № 346/1107/20 від 09 червня 2020 р. заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено, видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 ч. 1ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1ст. 24 цього Закону). Таким чином, суд доходить висновку, що обмежувальний припис може бути застосовано лише до кривдника, тобто особи, яка вчинила домашнє насильство. Однак доказів того, що [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , а також колишньої дружини [PERSON] суду не надано. Так, Постановою Коломийського міськрайонного суду від 27.09.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні психологічного насильства в сім`ї. Крім того, Виписним епікризом з медичної карти № 2512 стаціонарного хворого [PERSON] (а.с.25) підтверджено перебування заявниці на стаціонарному лікуванні в КНП «Коломийська центральна районна лікарня Коломийської районної ради» в період з 28.02.2020 року по 04.03.2020 року з діагнозом «Забій грудної клітки і грудини. Вегетосудинна дистонія за змішаним типом. Астенічний синдром». Однак, суд критично оцінює вказані докази, оскільки їм вже була надана оцінка в рішенні Коломийського міськрайонного суду від 09.06.2020 року, яким стосовно [PERSON] було видано обмежувальний припис (а.с.9). Інших доказів, які б доводили вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно своїх дітей та колишньої дружини, в період після встановлення йому обмежувального припису та його закінчення суду не надано. Суд критично оцінює психологічне дослідження [PERSON] (а.с.17-19) та психологічну характеристику психоемоційного стану дитини відносно [PERSON] (а.с.21-24), оскільки вказані там психологом зі слів дитини обставини не можуть бути доказом вчинення [PERSON] насильства відносно дитини, зокрема не містять відомостей про час описаного психологом зі слів дитини конфлікту з батьком. Крім того, заява не містить жодних доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно іншої дитини- [PERSON] , а також відносно заявниці [PERSON] в період після встановлення йому обмежувального припису 09.06.2020 року. Оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій заінтересованою особою [PERSON] по відношенню до заявниці та дітей та можливе настання тяжких або особливо тяжких наслідків їх вчинення, суд доходить до висновку про недоведеність високого рівня небезпеки продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці чи дітей, а тому у задоволенні заяви слід відмовити. На підставі наведеного, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та

Outcome: dismissed