Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив встановити факт належності [PERSON] до національності «полька» та факт належності [PERSON] до національності «поляк». Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. В графі зазначення національності матері заявника помилково вказана національність «українка». Мати заявника та всі її родичі була поляками. Мати заявника [PERSON] народилася [INFO]. Її батьки - [PERSON] та [PERSON]. В свідоцтві про народження матері заявника національність її батьків не вказана. В довідці Центрального державного історичного архіву України від 17.04.2009 року вказано, що метричних книг римсько-католицького костьолу містечка Фастів Васильківського повіту Київської губернії пізніше 1919 р. на зберіганні в архіві немає, у зв'язку з чим перевірити запис про народження [PERSON] не має можливості. Цей же архів надіслав заявнику архівну довідку від 22.04.2009 року, в якій повідомив, що в метричній книзі римсько-католицького костьому містечка Фастів за 1885 рік виявлено запис про народлження [PERSON]. Батьки - [PERSON] та [PERSON]. Дід заявника [PERSON] був одружений з [PERSON] В архівній довідці ЦДІА України від 22.04.2009 року вказано, що в метричній книзі римсько-католицького костьолу м.Фастів за 1909 р. виявлено запис про їх шлюб і зазначено, що 1909 року вересня 20 дня в фастівському римсько-католицькому приходському костьолі настоятель того ж костьолу ксьондз [PERSON] вінчав селянина [PERSON] з селянкою [PERSON], обоє парафіяни фастівського римсько-католицького костьолу. У матері заявника були дві сестри [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В архівних довідках ЦДІА України від 26.09.2007 року зазначено, що при перегляді местричних книг римсько-католицького костелу м-ка Фастів за 1910 та 1911 роки виявлені записи про народження [PERSON] та [PERSON], що вони є доньками [PERSON] і [PERSON], в дівоцтві [PERSON], [PERSON]. Обох хрестили в фастівському римсько-католицькому костелі. Те, що батько матері заявника [PERSON] і у дорослому житті залишався прихожанином римсько-католицького костьолу підтверджується архівними довідками про його шлюб та про народження його дітей. Інших документів у підтвердження національності на початку 1900-х років не існувало. Всі прізвища та імена родичів матері заявника є польськими. Мати [PERSON]. - [PERSON] В документах її прізвище записане також як [PERSON]. Від першого шлюбу вона мала сина [PERSON]., [INFO], який є рідним братом [PERSON]. Він має національність - поляк. Це зазначено у свідоцтві про народження його дочки [PERSON]., [INFO]. Це є доказом того, що національність [PERSON]. також полька. Заявник зазначив , що в період політичних переслідувань 1932-1939 р.р. [PERSON]., 1919 року народження та її батько [PERSON], 1885 року народження, які були поляками, були змушені змінити всі записи щодо національності. В офіційних документах з 1939 року вони вказували свою національність - українці. Але його матір та її батьки, за національностю поляки, були охрещені в костьолі, завжди сповідували римо-католицьке віросповідання, зберегли мову, культурні звичаї польського народу, дотримувались католицьких свят, постійно відвідували костьоли. Мати заявника [PERSON].померла [INFO]. Заявник вважає, що у зв'язку з тим, що його мати була полькою, то він має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначення національності матері «полька», відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Встановлення факту, що має юридичне значення, тобто що його мати була за національністю полькою необхідно йому для відновлення свого польського походження, реалізації права на вибір національності, правильного визначення національності за принципом кровних зв*язків та реалізації намірів по підтримці сімейних традицій, виховання дітей в національному дусі і в подальшому для оформлення «Карти поляка» та інших прав згідно Закону України «Про національні меншини в Україні». На підставі викладеного просив заяву задовольнити. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі. Та просила її задовольнити. Заінтересована особа Відділ державної реєстраціїї актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду лист в кому при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду та просила справу розглядати без участі її представника. Суд, вислухавши думку представника заявника, врахувавши лист заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] Як пояснив в судовому засіданні представник заявника, в сім*ї заявника з дитинства дотримувались польських традицій, сповідували римо-католицьке віросповідання, були охрещені в костелі, святкували всі католицькі свята, вивчали польську мову. Встановлення факту польського походження обумовлено бажанням заявника відновити своє польське походження, оскільки змістом ч.1 ст.5 Закону Республіки Польща «Про репатріацію» від 09.11.2000 року, особою польського походження вважається особа, що декларує свою польську національність і хоча б один з її батьків чи бабуся (дідусь), або прадід і прабабуся були особами польської національності. Центральний історичний архів України надав архівну довідку (вих.№02-474 від 22.04.2009 року), в якій повідомив, що в метричній книзі римсько-католицького костьолу містечка Фастів Васильківського повіту Київської губернії за 1885 рік виявлено запис про народження [PERSON] , де його було охрещено настоятелем того ж костьолу . Вказані батьки - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] був одружений з [PERSON] В архівній довідці про їх шлюб, наданої Центральним державним історичним архівом України (вих.№02-473 від 22.04.2009 р.) вказано, що в метричній книзі римсько-католицького костьолу м.Фастів Васильківського повіту Київської губернії за 1909 рік виявлено запис про шлюб між ними і що їх, парафіян фастівського римсько-католицького костьолу, вінчав в фастівському римсько-католицькому приходському костьолі настоятель того ж костьолу ксьондз [PERSON]. Також Центральний державний історичний архів України надав архівні довідки: вих. №02-473 від 22.04.2009 р. про те, що дід заявника [PERSON] та [PERSON]., парафіяни фастівського римсько-католицького костьолу, вінчалися у римсько-католицькому костьолі м.Фастів у 1909 році; вих.№02-112 від 26.09.2007 року та вих.№02-1121 від 26.09.2007 року рідні сестри [PERSON] - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] були охрещені в фастівському римсько-католицькому костелі. Мати [PERSON] -[PERSON] Вона мала сина від першого шлюбу [PERSON]., 1914 року народження, який є братом матері заявника. Він має національність поляк і це зазначено в свідоцтві про народження його доньки [PERSON]., [INFO]. Це є доказом того, що національність матері заявника також полька. Судом встановлено, що в сім*ї заявника рідна мова - польська, сповідується римо-католицьке віросповідання, дотримується культура польського народу і виконуються всі звичаї та обряди цього народу, підтримуються стосунки з польськими родинами, що підтверджується копіями доданих документів. Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.ст.256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індівідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів профву своєї індівідуаотності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід*ємною частиною занальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно з ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно з ч.4 цієї статті доказування не може грунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявник довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. За таких обставин , в судовому засіданні достовірно встановлено юридичний факт належності [PERSON] до національності «полька» та належності [PERSON] до національності «поляк». Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved