Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначила, що їй на підставі договору дарування від 11.08.1997 року, належить квартира [ADDRESS] . У вказаному договорі прізвище записано як « [PERSON] ». При видачі паспорту громадянина України нового зразку - ID-картка, було переведено прізвище як « [PERSON] », внаслідок чого зазначена обставина перешкоджає володіти, користуватися та розпоряджатись власністю на свій розсуд. Тому вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме належності договору дарування квартири від 11.08.1997р. Заявник в судове засідання не з`явилась, 05.11.2020 року подала до суду заяву про проведення усіх судових засідань без її участі, заявлені вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з`явився, але від виконуючої обов`язки завідуючої Добропільської державної нотаріальної контори, завідуючої Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В. на адресу суду надійшов лист №922/02-14 від 18.11.2020 року, відповідно до якого проти встановлення факту належності правовстановлюючого документу - договору дарування квартири, посвідченого Добропільською державною нотаріальною конторою 11.08.1997 року за реєстром №2342 [PERSON] не заперечувала. Просила розглянути справу без присутності представника Добропільської державної нотаріальної контори. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 24.10.1995 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Добропілля Донецької області (а.с.5). 16.08.2017 року заявнику видано паспорт громадянина України нового зразку № [NUMBER] , де її дані записані як « [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Добропілля Донецької області, РНОКПП [NUMBER] » (а.с.4). Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1430-771536-2017, місце проживання гр. [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (оборотна сторінка а.с.4). Відповідно до копії договору дарування квартири від 11.08.1997 року, гр. [PERSON] , прийняла в дар двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.3). Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, помилка допущена при видачі паспорту громадянина України нового зразку, не дозволяє заявниці розпоряджатись своїм майном та оформити належним чином свої права. Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності вказаного документу заявниці, неможливо. Згідно зі ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Так, аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт належності [PERSON] договору дарування квартири від 11.08.1997 року, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в якому її прізвище зазначено як « [PERSON] », оскільки матеріалами справи встановлені збіги у імені та по-батькові, а також місце проживання та реєстрації за адресою квартири яка дарувалася, між заявницею та обдарованою особою у зазначеному договорі. З огляду на викладене, враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, яка фактично не заперечувала проти встановлення факту правовстановлюючого документу за [PERSON] , суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved