Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заяву про встановлення факту родинних відносин, між [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та їх дідом [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтовують тим, що заявники звернулись до Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одесі, із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , видачу їм свідоцтва про право на спадщину, однак державний нотаріус відмовила, на підставі того що, у свідоцтві про народження їх матері [PERSON] , ім`я її батька записано російською мовою « [PERSON] » тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавця українською мовою зазначено « [PERSON] » [PERSON] , даний факт чинить перешкоди та не дає можливості заявникам використати право на спадщину. В судове засідання заявники не з`явилась, надали заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги про встановлення факту родинних відносин підтримали, просили їх задовольнити. В судове засідання представники заінтересованої особа Одеської міської ради не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялися. При розгляді даної справи судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , є онуками [PERSON] , який помер [INFO] , про що 19 вересня 2017 року складено відповідний актовий запис №42 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, після смерті якого відкрилися спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] від 29 жовтня 1998 року. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, спадкоємцями є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є онуками спадкодавця, і спадкоємцями першої черги за законом. Заявники звернулись до Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одесі, із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , видачу їм свідоцтва про право на спадщину, однак державний нотаріус відмовила, на підставі того що, у свідоцтві про народження їх матері, [NUMBER] , виданого Приморським рай бюро ЗАГС м.Одеси 26.08.1966 року [PERSON] , прізвище її батька зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть померлий зазначений як « [PERSON] ». Факт родинних стосунків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як онуків та діда підтверджується дослідженим в судовому засіданні доказами в їх сукупності. Суд встановив, що орфографічне розбіжність записів по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » в документах споріднених осіб, як наслідок міжмовних перетворень, є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько - російської міжмовної взаємодії. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлення зазначеного факту має для заявників юридичне значення, оскільки дозволяє їм реалізувати своє право на отримання спадщини. Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснення п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що судовому засіданні надано достатньо доказів, які підтверджують факт, що [PERSON] , [PERSON] є онуками [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved