Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката [PERSON] звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду із заявою, в якій просять встановити факт народження дітей чоловічої статі [PERSON], [PERSON], які народились 15 травня 2018 року, у м. Кадіївка (раніше - Стаханов), Луганської області, Україна, від матері [PERSON],\~[INFO], громадянки України, батька [PERSON], [INFO], громадянина України. В заяві зазначено, що [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у пологовому будинку м. Кадіївка, Луганської області 15.05.2018 народила дітей чоловічої статі [PERSON], [PERSON]. При народженні дітей їй було видано медичні свідоцтва про народження. Заявники через представника звернулись до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області з метою зареєструвати народження дітей за вимогами законодавства України, однак отримала відмову через те, що надані документи не відповідають нормам законодавства України. У звязку з викладеним заявниця просить у судовому порядку встановити факт народження дітей. У судове\~засідання заявники\~не з'явились,\~від їхнього\~представника \~адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, заяву підтримує у повному обсязі. \~Представник заінтересованої особи - Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області - у судове\~засідання не\~з'явився,\~надав заяву\~про розгляд\~справи за\~його відсутності,\~не заперечує\~проти задоволення\~заяви. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується\~ на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. \~Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~\~ Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши\~ст. 293 ЦПК України\~суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 5\~ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 08.07.2016 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області, актовий запис №1138, прізвище подружжя - [PERSON]./а.с.8/ Судом встановлено,\~що 15.05.2018\~[PERSON]\~у пологовому\~будинку м.\~Кадіївка (раніше\~-\~Стаханов)\~народила дітей\~ синів\~[PERSON] С,Д.,\~[PERSON], що підтверджується медичними свідоцтвами про народження №№307, 308, дублікати яких знаходиться у матеріалах справи/а.с.19,20/. [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями паспортів громадянин України./а.с.5-7/ \~Згідно ст.\~133\~Конституції України\~до складу\~України входять:\~[PERSON]\~Крим,\~Вінницька,\~Волинська,\~Дніпропетровська,\~Донецька,\~Житомирська,\~Закарпатська,\~Запорізька,\~Івано-Франківська,\~Київська,\~Кіровоградська,\~Луганська,\~Львівська,\~Миколаївська,\~Одеська,\~Полтавська,\~Рівненська,\~Сумська,\~Тернопільська,\~Харківська,\~Херсонська,\~Хмельницька,\~Черкаська,\~Чернівецька,\~Чернігівська області,\~міста Київ\~та Севастополь. [PERSON] та Севастополь мають спеціальний статус, який визначається законами України. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-V-ІІІ від 17.03.2015 року м. Луганськ було визнано тимчасово окупованою територією, і, відповідно, на нього поширюється дія статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно вказаної статті, будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявники звернулись до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області з метою зареєструвати народження дітей за вимогами законодавства України, однак отримали відмову через те, що надані документи не відповідають нормам законодавства України. Згідно з ч.1, ч.2, ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна\~\~ реєстрація\~\~ народження\~ дитини\~ проводиться\~ з одночасним визначенням її походження та присвоєнням\~ їй\~ прізвища, власного\~ імені\~ та\~ по\~ батькові.\~ Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.. Державна\~ реєстрація\~ народження\~ дитини\~ проводиться\~\~ за письмовою\~ або\~ усною\~ заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація\~ народження\~ дитини\~ проводиться\~ за місцем\~ проживання\~ батьків\~ чи\~ одного\~ з них,\~ то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому\~ записі\~ про\~ народження\~ може бути\~ визначене\~ фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.\~\~ Підставою\~ для проведення державної реєстрації народження дитини\~ є\~ визначені\~ центральним\~ органом\~ виконавчої\~ влади,\~ що забезпечує\~ формування державної політики у сфері охорони здоровя документи,\~ що\~ підтверджують\~ факт\~ народження.\~ За відсутності\~ документа\~ закладу\~\~ охорони\~\~ здоров'я\~\~ або медичної консультаційної комісії,\~ що підтверджує факт народження, підставою для проведення\~ державної\~ реєстрації\~ актів\~ цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тому зазначені вище документи, які свідчать про народження дитини, відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. У зв'язку з чим заявники не можуть зареєструвати народження своїх дітей. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року. \~Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Норми\~статті 317 ЦПК України\~спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, на якій не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану України, в межах якої знаходиться місто Стаханов Луганської області, де постійно проживають заявники і де в пологовому будинку [PERSON] народила дитину. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12.15.2016 №1351-VІІІ місто Стаханов Луганської області перейменовано на місто Кадіївка. Згідно ч.1\~ст.144 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини 4\~статті 13 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до підпункту «а» пункту 2 глави 1 «Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження» розділу III «Державна реєстрація окремих актів цивільного стану» Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, які затверджені\~наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5\~(із змінами, внесеними згідно з\~наказами Міністерства юстиції України від 17.03.2011 р. № 814/5, від 06.06.2013 р. № 1113/5), підставами для проведення державної реєстрації народження дитини, яка народжена в закладі охорони здоровя, є медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Заявники [PERSON], [PERSON] надати органу державної реєстрації актів цивільного стану медичне свідоцтво про народження (форма « 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, не мають можливості, оскільки постійно проживають в [INFO], яке знаходиться на території, на якій органи державної влади України з березня 2015 року не здійснюють свої повноваження, що фактично і зумовлює необхідність застосування передбаченого статтею 317 ЦПК України порядку встановлення факту народження. Встановлення даного факту заявникам необхідно для державної реєстрації народження дітей. На підтвердження факту народження дітей заявниками надано дублікати медичних свідоцтв про народження №№307,308, які видані 15.05.2018 року Луганською міською багатопрофільною клінічною лікарнею (форма № 103/у), згідно яких [PERSON] 15.05.2018 року об 14 годині 50 хвилин та 14 годині 55 хвилин народила хлопчика вагою 2800 грамів та 2600 грамів відповідно. Зазначене свідоцтво за своєю формою та реквізитами повністю співпадає із медичним свідоцтвом про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545. Проте, відповідно до листів Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області від 03.07.2018 року №№ 1246/17.11-06-100, 1247/17.11-06-106 [PERSON], [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації народження [PERSON]. дітей чоловічої статі, народжених 15.05.2018, через те, що ними предявлено копію документу, які видано на тимчасово окупованій території. Відповідно до частини 5\~статті 12 ЦПК України, зокрема, суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Відповідно до\~ст. 294 ЦПК України\~під час розгляду справ окремого провадження суд зобовязаний розяснити учасникам справи їхні права та обовязки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. З метою зясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до частини 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються території, на якій проживають заявники, але який регулює подібні за змістом відносини, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, медичні свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON], які народились 15 травня 2018 року, батьками яких є [PERSON], [PERSON], які видано органами окупаційної влади, є недійсними та не створюють правових наслідків. При цьому суд враховує, що : - відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі; - згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема,\~Loizidou v. Turkey,\~Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема,\~Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia,\~Ilascu and Others v. Moldova and Russia), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі\~Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоровя), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку, зокрема, під час розгляду справ у порядку\~статті 317 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 7 Закону України від 18.01.2001 року № 2235-III «Про громадянство України»\~особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Досліджені судом докази у їх сукупності підтверджують факт народження заявницею [PERSON]. 15.05.2018 року двох дітей чоловічої статі. Для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. Встановлення факту народження дитини породжує юридичні наслідки - надасть можливість громадянам України [PERSON], [PERSON] отримати в державному органі України свідоцтво про народження їхніх синів. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON],\~[PERSON] про встановлення факту народження дітей, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість її вимог щодо встановлення факту народження дитини чоловічої статі [PERSON] від матері [PERSON], оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до\~ч.4\~ст.\~317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved