Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року, належить правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 24 липня 1996 року. Заява обґрунтована тим, що [INFO]. померла мати заявниці - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис №7779 від 15 травня 2002 року та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яким, крім іншого, є земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0, 15 га у межах згідно з планом на території смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області. Для оформлення спадщини за заповітом після смерті матері заявниця подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області. Пр оформленні спадщини за заповітом з»ясувалося, що у правовстановлюючому документі - Державному акту невірно записано прізвище власника цієї ділянки та ім'я - замість правильного написання прізвища «[PERSON]» помилково зазначено «[PERSON]»; замість правильного написання ім'я «[PERSON]» помилково зазначено «[PERSON]». Вказані розбіжності в написанні ім'я та прізвища матері заявниці пов'язані з особливостями перекладу її прізвища та імені з російської мови на українську, встановлення їх конкретними посадовими особами. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу її матері необхідне для отримання спадщини за заповітом. Виправити вказану невідповідність імені та прізвища іншим шляхом неможливо, виходячи з наступного. До 01.01.2013 року основним документом, який посвідчував права на землю був державний акт на право власності на земельну ділянку. З 01.01.2013 року нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, головним завданням якого є підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Також, з 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого видання державних актів на право власності на земельну ділянку припиняється. Враховуючи той факт, що Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яка затверджена Державним комітетом України із земельних ресурсів, від 22.06.2009 р. № 325 (із змінами і доповненнями), Постанова Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року №449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із змінами та доповненнями) втратили чинність, а отже чинним законодавством не визначений порядок позасудового (адміністративного) встановлення факту приналежності померлій особі Державного акту на право приватної власності на землю, при наявності в ньому помилки щодо ім'я та прізвища померлого власника, тобто не передбачено іншого (не судового) порядку для його встановлення. В судовому засіданні заявник підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ріпкинської селещної ради до суду не з'явився, протее, направив на адресу суду лист, у якому просив суд розглядати справу без його участі, не заперечував протии задоволення заяви [PERSON]. Представник заінтересованої особи - Реєстраційної служби Ріпкинського районного управління юстиції в судове засідання не з»явився, проте, направив на адрес суду лист, у якому просив суд розглядати справу без його участі, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Представник заінтересованої особи - Відділу Держземагенства у Ріпкінському районі Чернігівської області в судове засідання не з»явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши у судовому засіданні пояснення заявника, дослідивши надані суду докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні, мати заявниці - [PERSON], померла [INFO] року (а.с. 12). За життя [PERSON] склала заповіт. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина (а.с. 13). До складу спадкового майна, серед іншого, входить земельна ділянка площею 0,15 га (цільове призначення - для обслуговування житлового будинку) площею 0, 15 га у межах згідно з планом на території смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області. У Державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER] від 24 липня 1996 року записано прізвище власника цієї ділянки та ім'я, а саме «[PERSON]», «[PERSON]» (а.с. 17). Державний акт на право приватної власності на землю (Серія [NUMBER]), виданий 24 липня 1996 року Ріпкинською селищною радою Чернігівської області, на підставі рішення Ріпкинської селищної ради Чернігівської області № 36 від 15.05.1993 р., на ім'я «[PERSON]», яка проживала в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку по вказаній адресі (а.с. 17). Однак, згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок за реєстровим [NUMBER] від 14.04.1987 року, будинок [ADDRESS] який також є спадковим майном, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 18), згідно свідоцтва про народження [NUMBER], - [PERSON] народилась [INFO] року (а.с. 16), згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], а згідно зі свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] виданого 01 березня 1949 року, матір'ю останньої є [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінюючи в сукупності надані заявником суду докази, які оглянуті в судовому засіданні в оригіналі, суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявником, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved