Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 25 липня 2003 року зареєструвала шлюб з [PERSON], який 28 жовтня 2008 року розірвано, актовий запис № 96. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З 2007 року шлюбні відносини між ними були припинені, і з того часу [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, не приймає участі у вихованні доньки, а з 2010 року перестав сплачувати аліменти, ніде не працює. З цього часу місце його знаходження невідомо. З часу його зникнення вона постійно зверталась до виконавчої служби Тельманівського району з приводу заборгованості по аліментам, однак ніяких заходів так і не було здійснено. Задоволення заяви для заявниці та її доньки має юридичне значення, що дозволить реалізувати право на отримання соціальної допомоги, або пенсії в звязку з втратою годувальника. Представник заявниці [PERSON], діюча на підставі ордеру на надання правової допомоги, у судовому засіданні повністю підтримала заявлені заявницею вимоги та викладені обставини в заяві. Крім того додала, що колишній чоловік заявниці аліментів на утримання доньки не сплачує, місце його знаходження невідоме. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], останнє відоме місце проживання якого: селище Тельманово, вулиця Першотравнева, 150 74, безвісно відсутнім. Представник заінтересованої особи, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заявник [PERSON], допитана в якості свідка з її згоди на це, пояснила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2003 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. В 2008 році шлюб розірвано, з [PERSON] рішенням суду стягнуті аліменти на утримання дитини. Однак аліменти він не сплачував, матеріальної допомоги не надавав, з дитиною не спілкувався. Коли була жива мати [PERSON], вона надавала матерільну допомогу дитині, а після її смерті, тобто з 2009 року вона отримувала допомогу з соціальних служб. В 2010 році [PERSON] у нетверезому стані приїжджав, щоб побачити дитину, після чого він зник. Де зараз він знаходиться ніхто не знає, з 2010 року вона його не бачила. Через знайомих вона намагалась знайти [PERSON], але не змогла, зі слів людей він зловживав спиртними напоями, місце його знаходження невідомо. На теперешній час територія Тельманівського району є непідконтрольною територією, і вона позбавлена можливості отримати там довідку з виконавчої служби про те, що не отримує аліменти. Для можлвиого оформлення пенсії на дитину, вона змушена була зверутися до суду з даною заявою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] колишній чоловік її сестри [PERSON] [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюб, від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], однак [PERSON] зловживав спиртними напоями, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. [PERSON] самоусунувся від виховання дочки, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надавав. Вона проживає неподалік від того місця, де зареєстрований [PERSON] Останній раз його бачила в 2010 році, коли він у нетверезому стані приїжджав, щоб побачити доньку - її племінницю. Де зараз він знаходиться ніхто не знає, вона його не бачила. Квартира [ADDRESS], де зареєстрований [PERSON], пустує, комунальні послуги за неї ніхто не сплачує. Суд, вислухавши представника заявника, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно\~ст.43 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Згідно свідоцтва про народження серії 1-БП № 031551, виданого 14 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася 17.11.2003 року, її батьками є: батько [PERSON] та мати\~[PERSON], актовий запис №52. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 143316, виданого 28 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції Донецької області, шлюб між [PERSON] та\~[PERSON] розірвано, про що зроблений актовий запис № 96. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON]. Відповідно до виконавчого листа № 2-130/2009 від 20.01.2009 року з [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки - [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], починаючи з 15 грудня 2008 року, до досягнення дитиною повноліття. В даному виконавчому листі зазанчено місце реєстрації [PERSON]: селище Тельманове [ADDRESS]. Згідно довідки № [NUMBER], видної 28 грудня 2016 року Орджонікідзевським управлінням соціальної захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON], [INFO], взята на облік як переміщена особа з тимчасово окупованої території . Згідно довідки № [NUMBER], видної 28 грудня 2016 року Орджонікідзевським управлінням соціальної захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON], [INFO], взята на облік як переміщена особа з тимчасово окупованої території . Відповідно акту, складеного 13 лютого 2017 року головою ОСББ «Тельмановська радуга» в присутності сусідів, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але з 2009 року не проживає, про місце його знаходження не відомо. Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Виходячи з наведеного, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, а саме акту про не проживання громадянина за зареєстрованою адресою, виданого закладом, що знаходиться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів того, що особа безвісно відсутня на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як визнання особи безвісно відсутньою має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини і, на сам перед, неповнолітньої дитини, право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку. Таким чином, оскільки вже понад рік, в місці постійного проживання [PERSON], [INFO], немає відомостей про місце його перебування, а визнання останнього безвісно відсутнім необхідне заявниці для отримання соціальної допомоги у вигляді пенсії на дитину, суд задовольняє заяву [PERSON] та визнає [PERSON], безвісно відсутнім. На підставі\~ст..43 ЦК України,

Outcome: approved