Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що він є сином [PERSON], який помер 21.07.2018 року, у м. Сімферополь, АР Крим, у звязку із старістю. Оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, [PERSON] було відмовлено органом державної реєстрації актів цивільного стану у видачі свідоцтва про смерть українського зразка. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], народився в с. Нововолодимирівка Чаплинського району Херсонської області, який помер 21 липня 2018 року в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна. В судове засідання заявник не з'явився, в поданій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, вимоги викладені в заяві підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Чаплинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судове засідання не з'явився. Відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК,\~суд розглянув\~справу у\~відсутності сторін\~без фіксації\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЯК №886888, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чаплинського районного управління юстиції 17 вересня 1965 року, [PERSON] є сином [PERSON]. З довідки про смерть серія № 8 від 16.11.2018 року та свідоцтва про смерть від 24 липня 2018 року серії І-АЯ №637632, виданих відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Міністерства юстиції Республіки Крим, слідує, що [PERSON] помер 21 липня 2018 року в м. Сімферополь, АР Крим. За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України № 258 від 03.07.2001 року. Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину. За правилами ст.\~1,\~9,\~17,\~18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції\~та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. Thе Republicof Moldova and Russia», «Ilasзиаnd Оthers v. Моldovа and Russia») де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacasе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213\~ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ в порядку статті 257-1 ЦПК України. В судовому засіданні підтверджено факт смерті [PERSON] за місцем постійного проживання: [INFO], відповідно до довідки про смерть серія № 8 від 16.11.2018 року та свідоцтва про смерть від 24 липня 2018 року серії І-АЯ №637632, виданих відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Міністерства юстиції Республіки Крим. Заявник [PERSON] не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть свого батька в органах РАЦС на території України; встановлення вказаного факту необхідне заявнику для оформлення державної реєстрації смерті його батька та оформлення спадщини, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON]. Відповідно до правил\~ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту народження підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved