Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просить оголосити померлим [PERSON] , [INFO] . Вимоги обґрунтовує тим, що 06 серпня 1983 року уклала шлюб з [PERSON] який зареєстровано виконавчим комітетом Жаботинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області. Від шлюбу в них народились донька [PERSON] , [INFO] . 18 березня 1988 року заявник разом із чоловіком придбали у власність 11/20 частин домоволодіння [ADDRESS] . Власником вказаного домоволодіння, відповідно до договору купівлі-продажу від 18 березня 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори, є [PERSON] З 2000 року [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями, періодично на тривалий час зникав з місця постійного проживання, залишаючи сім`ю. Вироком Смілянського міськрайонного суду від 20 березня 2008 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з 2-річним іспитовим строком. Постановою Смілянського міськрайонного суду від 11 липня 2008 року відносно [PERSON] скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його в місця позбавлення волі для відбування покарання на 5 років. По\~ відбуттю строку покарання [PERSON] додому не повернувся, місце його проживання та перебування заявнику та членам її сім`ї до цього часу невідомі. Пошуки результату не дали, з того часу ніяких відомостей про місце його перебування так і не надійшло. Посилаючись на вказані обставини, в зв`язку з неможливістю реалізації права власності на нерухоме майно, що належить заявнику та [PERSON] на праві спільної сумісної власності заявник звернулась до суду з вказаною заявою. Крім того, оголошення [PERSON] померлим необхідно заявнику для оформлення спадщини на належне чоловікові нерухоме майно, а також для визначення свого статусу, оскільки по документах заявник перебуває в шлюбі з [PERSON] . Заявник в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, оголосивши її чоловіка [PERSON] померлим, оскільки\~ встановлення даного факту необхідне для оформлення спадкових прав. Заінтересовані особи [PERSON] та представник Смілянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з`явились, однак надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні заявник з 06 серпня 1983 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому виконавчим комітетом Жаботинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від цього шлюбу мають одну спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки т.в.о. начальника Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 02 жовтня 2018 року, виданої заявнику [PERSON] , остання зверталась до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській областіз заявою, про розшук чоловіка [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , місцезнаходження якого не відомо. На момент видачі довідки, місцезнаходження [PERSON] не встановлено,звернення [PERSON] розглянуто, матеріали списані до справи. Проведеними заходами місце перебування гр. [PERSON] , [INFO] , не встановлено (а.с. 11). До теперішнього часу жодних відомостей про місцезнаходження або місце проживання [PERSON] , [INFO] не встановлено. Правовідносини з приводу оголошення особи померлою регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України). Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд аналізуючи підстави, які обумовили звернення заявника до суду, вважає, що обставин, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою не встановлено. Як вбачається з матеріалів справи, заявник стверджує, що [PERSON] після відбуття покарання в місцях позбавлення волі з 2011-2012 року додому не повернувся. Останній раз у 2013 році деякий час проживав у своєї рідної сестри [PERSON] по [ADDRESS] , після чого зник в невідомому напрямку, жодні відомості про місце його перебування відсутні. На підтвердження зазначених обставин, заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, окрім довідкиСмілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 02 жовтня 2018 року,про те що, заявник зверталась до поліції із заявою по факту зникнення її чоловіка, однак місце знаходження його не встановлено, аматеріали списані до справи. Інших належних та допустимих письмових доказів про те, що заявник починаючи з 2011-2012 року по 2019 рік зверталась із заявами до правоохоронних органів щодо розшуку її чоловіка, до суду надано не було. Крім того, заявник не зверталась до суду з заявою про оголошення особи безвісновідсутньою, що свідчить про невжиття нею всіх заходів необхідних для оголошення особи померлою. В ході розгляду справи з`ясовано, що будь-яких інших заходів, спрямованих на встановлення місця перебування [PERSON] заявником здійснено не було. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для оголошення [PERSON] , [INFO] ,померлим, оскільки на підставі наданих заявником доказів, нею не доведено обставини, які вірогідно свідчили би про смерть її чоловіка, обставини, за яких настала смерть, тощо. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору(ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed