Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його батька [PERSON], [INFO], при житті зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] місце смерті - Україна, Луганська область, м. Брянка - [INFO]. В обґрунтування заяви заявник вказав, що він є сином [PERSON], який помер [INFO] в м. Брянка, Луганської області. Причиною смерті став дифорузний кардіосклероз, та хронічна недостатність кровообігу. Для реєстрації в законному порядку фату смерті він звернувся до Відділу ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області, де повідомили, що зареєструвати смерть його батька [PERSON], [INFO], який помер у місті Брянка, Луганської області не виявляється можливим у зв'язку з тим, що територія м. Луганськ є тимчасово окупованою та органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Також повідомили про необхідність звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті. У судовому засіданні заявник підтримав викладене в заяві, зазначив, що він не має можливості отримати свідоцтво про смерть належного зразка, оскільки ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах в м. Харкові було відмовлено. Встановлення факту смерті необхідно для оформлення спадщини після смерті батька, яке можливо оформити на законних підставах лише на території України. Таким чином, заявник просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], дата смерті-[INFO]. Представник заінтересованої особи - Відділу ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся телефонограмою, в зв'язку з розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України невідкладно з моменту надходження заяви, своєчасно та належним чином, просили слухати справу за їх відсутності згідно діючого законодавства. Суд, з'ясувавши правову позицію заявника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника. Як вбачається з копії паспорту серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON], є сином [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого Брянським райЗАГС м. Брянки Луганської області 15 червня 1960 р. Суд приймає пояснення заявника, що [PERSON] - це померлий батько заявника, який помер [INFO] в місті Брянка, Луганської області. Оглянувши вказані документи та вивчивши їх в судовому засіданні, суд вбачає підтвердженим факт, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], [INFO]. Як вбачається з лікарняного свідоцтва про смерть № 52 від 14.03.2018 року, виданого Брянківською центральною міською багатопрофільною лікарнею ЛНР, [PERSON], [INFO], помер [INFO], причина смерті - дифорузний кардіосклероз, хронічна недостатність кровообігу. Відповідно до свідоцтва про смерть ЛНР серії [NUMBER] виданого Відділом запису актів громадянського стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР від 14.03.2018 р. - [PERSON], помер [INFO] З матеріалів справи та відповіді Відділу ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 20.03.2018 р. № 934/15.2-04-04 вбачається, що у державній реєстрації смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] відмовлено, оскільки заявником пред'явлено документ який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, свідоцтво про смерть ЛНР серії [NUMBER] виданого Відділом запису актів громадянського стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР від 14.03.2018 р. батька заявника, [PERSON], [INFO], є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Як вбачається зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Луганської області, зокрема м. Брянка Луганської області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Брянка Луганської бласті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що смерть [PERSON], [INFO], у встановленому законом порядку у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян зареєстрована не була, оскільки м. Брянка, Луганської області знаходиться на території проведення антитерористичної операції. У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами розділу 4 глави 4 ЦПК України. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили ії рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Факт смерті [PERSON], [INFO] підтверджується наданими письмовими доказами, з яких вбачається, що дійсно [PERSON], [INFO], помер [INFO] та похований, що підтверджується наданими фотокартками. Враховуючи, що факт смерті [PERSON], [INFO] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно для прийняття спадку, заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved