Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Заявник - КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» звернулось 23.03.2020 до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , на підставі результатів лабораторних досліджень рішенням ЦЛКК від 10.03.2020 встановлено діагноз: вперше діагностований туберкульоз легенів (10.03.2020). Деструкція (-) МБТ (+) бакскопія (-) молекулярно-генетичний метод позитивний; виявлена мікобактерії туберкульозу категорії 1 когорта 1 (2020). Про свій стан та необхідність лікування в умовах стаціонару [PERSON] була проінформована, але від лікування ухиляється, чим створює особливу небезпеку та загрозу для здоров`я оточуючого населення. У зв`язку з вищевикладеним заявник просить суд примусово госпіталізувати [PERSON] , [INFO] , до протитуберкульозного закладу строком на три місяці, до стійкого знебацилення. Ухвалою від 24.03.2020 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за вказаною заявою, розгляд заяви призначено на 25.03.2020. Представник заявника у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та підтримку заявлених вимог (вх.№5581 від 23.03.2020). Розгляд справи відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦПК України проводиться без участі заінтересованої особи, оскільки за даними лікарського висновку [PERSON] становить загрозу розповсюдження туберкульозу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити виходячи з наступного. [PERSON] , [INFO] , відповідно до висновку лікаря-фтизіатра від 19 березня 2020 року має діагноз: Десимінований туберкульоз легенів. Рішенням центральної лікувально контрольної комісії від 10.03.2020 встановлено діагноз: вперше діагностований туберкульоз легенів (10.03.2020). Деструкція (-) МБТ (+) бакскопія (-) молекулярно-генетичний метод позитивний; виявлена мікобактерії туберкульозу категорії 1 когорта 1 (2020). Хвора не погодилась на госпіталізацію (а.с.6). Згідно висновку ЛКК №142 від 19.03.2020 року хвора [PERSON] є епідемнебезпечною для оточуючих. Призначене лікування в легеневому відділені №2. Хвора зволікає з госпіталізацією і лікуванням (а.с.8). [PERSON] проінформована про стан свого здоров`я та запропонованим лікуванням 06.03.2020 (а.с.9). Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Частиною 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», встановлено, що особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. На підставі ст. 346 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з метою запобігання поширенню туберкульозу [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці до стійкого знебацилення, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 430, ч. 2 ст. 346 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved