Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити, що у свідоцтві про право власності на житло від 28.11.1997 року виданого Харківським державним політехнічним університетом в процесі приватизації житлового фонду, зареєстрованому ДКП «ХМБТІ» 08.12.1997 року за №В-31592, було помилково вказано номер будинку «74-76» замість будинку «74», і що у дійсності квартира, на яку видавалось вказане Свідоцтво, розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилалається на те, що заявнику та членам його родини на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.11.1997 року, виданого Харківським державним політехнічним університетом в процесі приватизації житлового фонду, належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], вказане право власності було зареєстроване ДКП «ХМБТІ» 08.12.1997 року за №В-31592. Після смерті батька заявника [PERSON] у 2004 році, до заявника перейшло право власності на 1/6 частину вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 16.07.2004 року, в якому адреса квартири була зазначено: [ADDRESS]. [INFO] померла мати заявника [PERSON], та все своє майно вона заповіла заявникові. 12.01.2017 року ХМБТІ було виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру. У техпаспорті в якості адреси квартири вказано [ADDRESS], дана адреса вказана також в паспортах місця реєстрації заявника та членів його родини. В 2016 року заявник звернувся до 8 ХДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, але у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки адреса у свідоцтві про право власності від 1997 року не відповідала дійсній адресі. Крім того, заявник звертався з письмовими запитами до державних органів, на що йому було повідомлено, що будинок [ADDRESS] не існує, а є лише будинок №74. У зв'язку з викладеним, у вказаному свідоцтві про право власності на житло від 28.11.1997 року міститься помилка в номері будинку, що позбавляє заявника зареєструвати своє право власності на належний за заповітом об'єкт нерухомості. Заявник та його представник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Представник зацікавленої особи 8 ХДНК в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу за своєї відсутності, та при вирішенні питання покладався на розсуд суду. Зацікавлені особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви, в якій просили розгляд справи продити за своєї відсутності, та просили заяву задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.11.1997 року виданого Харківським державним політехнічним Університетом, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказане свідоцтво було зареєстроване ДКП «ХМБТІ» за №В-31592 від 08.12.1997 року. Батьки заявника [PERSON] та [PERSON] померли, та остання заповіла все своє майно своєму синові, тобто заявникові. Заявник звернувся до 8 ХДНК з відповідною заявою про прийняття спадщини, але йому було роз'яснено звернутись до суду, оскільки номер будинку, який зазначений в Свідоцтві від 28.11.1997 року не збігається з технічним паспортом на квартиру, довідкою виданою КП «ХМБТІ», а саме номер будинку зазначений №74, про що також зазначено в паспортах заявника та членів його родини. Заявник звертався з відповідними запитами до Департаменту організації роботи ХМР та Управління містобудування та архітектури, де його було повідомлено, що починаючи з липня 2011 року і до цього часу, рішення про зміну адреси ХМР не приймалось. Тому заявник змушений звернутись до суду з вказаною заявою в порядку окремого провадження для підтвердження факту, що Свідоцтві про право власності на житло від 28.11.1997 року було помилково зазначено номер будинку 74-76, і що у дійсності квартира розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки заявник не взмозі оформити своє право власності на спадкове майно. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що у Свідоцтві про право власності на житло від 28.11.1997 року виданого Харківським державним політехнічним університетом було помилково зазначено номер будинку №74-76», і що у дійсності квартира, на яку видане вказане свідоцтво розташована за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з чим суд задовольняє заяву в повному обсязі. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 3, 4, 10-11, 60, 256-259 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved