Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Заявник звернулась до Станично-Луганського районного суду Луганської області із позовною заявою (уточненою), в якій просить встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] за адресою: Луганська область, смт. Станично-Луганське, вул. Пушкіна, 39, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2002 року по 24.01.2014 року. Визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. На виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 дана цивільна справа була передана до розгляду зі Станично-Луганського районного суду Луганської області до Новопсковського районного суду Луганської області. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 29.09.2015 справу прийнято до провадження суду та призначено до судового розгляду. Заявник свої вимоги обґрунтував тим, що з 1996 року до 2014 року вона та [PERSON] проживали однією сімєю з 2002 року вони мешкали за адресою: Луганська область, смт. Станично-Луганське, вул. Пушкіна, 39, та були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, та виховували сумісно дітей спадкодавця [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (помер у 2009 році). За життя спадкодавця ним заповіт не був складений. Заявник має право на спадкування за законом у четверту чергу. Встановлення факту її проживання однією зі спадкодавцем не менш як пять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину, та одержання свідоцтва про право на спадщину. Нею може бути пропущений строк подання заяви для вступу у спадщину з поважних причин у звязку з судовим розглядом, тому заявник просить надати додатковий трок для прийняття спадщини. З метою належного оформлення спадщини після смерті [PERSON] заявнику необхідно встановити факт постійного проживання разом з ним на час відкриття спадщини. Заявник в судове засідання не з'явилась, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, за заяві наполягає. Заінтересовані особи в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 391621, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області 28 січня 2014 [PERSON] помер 24.01.2014 року, актовий запис №18. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Пушкіна, 39, смт. Станиця-Луганська, Станично-Луганського району, Луганської області, що підтверджується Договором дарування від 16.01.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №42. Згідно паспорту заявника, [PERSON], серії ЕМ № 906262, виданого 02 березня 2001 Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, вона зареєстрований за адресою: кв. Южний, 7/4, м. Луганськ, з 24 квітня 2002 року. Згідно акту Станично-Луганської селищної ради від 10.03.2014 року, виданого депутатом Станично-Луганської селищної ради [PERSON], заявник по справі [PERSON], [INFO], з листопада 2003 року проживала за адресою: [INFO], разом з [PERSON], де разом вели спільне господарство. Дослідженні в судовому засіданні пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], також підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю за адресою: вул. Пушкіна, буд. 39, смт. Станиця-Луганська, Станично-Луганського району Луганської області та вели спільне господарство до смерті [PERSON], були повязані спільним побутом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Встановлення факту проживання однією сімєю має для заявника юридичне значення, так як в подальшому вона зможе реалізувати своє право на спадщину за законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим та доведеним матеріалами справи факт того, що [PERSON] та [PERSON], який помер 24.01.2014 року, проживали однією сімєю на день смерті [PERSON] Що стосується вимоги про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у визначений законом шестимісячний строк заявник не подала заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у звязку із чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Згідно заяви, причиною пропуску заявником встановленого законом строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини було те, що нотаріус в усній формі відмовила у оформленні права на спадщину, вказавши, що документів, які надано для одержання свідоцтва про право на спадщину недостатньо. Заявник була вимушена звернутися до суду, у звязку з чим пропустила строк для прийняття спадщини. Суд вважає вказані причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини поважними. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved