Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, оскільки судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 01 квітня 2019 року Ленінським районним судом м.Миколаєва винесено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, у задоволенні позову відмовлено. Однак при розгляді справи, суд залишив поза увагою вимоги відповідача про стягнення витрат понесених на правничу допомогу на його користь. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. До виплат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України). Правила визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України, якою встановлено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, окрім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, окрім іншого, розподіл судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера №1/3/19-П від 27 лютого 2019 р. на суму 2000 грн.; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 27 лютого 2019 року до договору №03/19 про надання правничої допомоги від 26.02.2019 року; Договір №03/19 про надання правничої допомоги від 26 лютого 2019 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК № 001128 від 18.05.2017 року. У зв`язку із вказаним, посилання позивача на вказані документи є належним документами, що свідчать про оплату надання юридичних послуг. Щодо вимоги про відшкодування витрат на оплату послуг поштового зв`язку, а саме надіслання відповідачу відзиву та заперечень на відповідь на відзив, суд не вбачає підстав для задоволення. Адже такі витрати як надсилання засобами поштового зв`язку документів не відносяться до судових витрат у відповідності до судових приписів ст.. 133 ЦПК України, оскільки таке надсилання є обов`язком сторони при наданні заяв по суті справи (ст.ст. 178, 179, 180, 181, 182 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає, що рішенням суду від 01 квітня 2019 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката, тому суд вважає за потрібне вказану заяву задовольнити та винести додаткове рішення.

Outcome: approved