Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Заявники звернулися до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що вони з 2013 року проживають однією сім,єю без реєстрації шлюбу в м.Києві та мають доньку [PERSON], [INFO] 26.08.2016р. [PERSON], будучи вагітною, другою дитиною та перебуваючи у своїх батьків, за місцем їх проживання в м.Ялта, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України сухопутній території Автономної республіки Крим, народила доньку Анастасію. На момент народження доньки територія АР Крим є окупованою Російською Федерацією і на її території немає жодного державного органу влади України у якому можна було б зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про народження українського зразка. У звязку з цим заявники звернулися до Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області для проведення державної реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження, однак заявнику [PERSON] було розяснено працівниками РАЦСу відмовлено з посиланням на відсутність медичного свідоцтва про народження встановленої форми. У звязку з вищевикладеним заявники просили встановити факт народження від матері [PERSON] [INFO] та батька [PERSON], [INFO] дитини жіночої статті, власне імя «Анастасія», прізвище «Самойлик», по батькові «Сергіївна», яка народилася 26.08.2016р. у м.Ялта, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України сухопутній території Автономної [PERSON] Крим. Заявники в судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви про розгляд справи без їх участі підтримавши вимоги у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, про причин неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. п. 1, 7 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», [PERSON] Крим - тимчасово окупована територія є невідємною частиною України з 20 лютого 2014 року та на територію якої, відповідно до ст. 4 вказаного Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. З матеріалів справи вбачається, що заявники [PERSON] та [PERSON] знаходяться в цивільному шлюбі, проживають та зареєстровані за адресою : [INFO]. У даному шлюбі мають спільну дитину доньку [PERSON], 16.01.2014р., що підтверджується Свідоцтвом про народження серія 1-АП №308148. 26.08.2016 року [PERSON] , знаходячись у батьків в м. Ялта на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України сухопутній території Автономної республіки Крим, народила доньку Анастасію батьком якої являється [PERSON] Факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження №871 від 30.08.2016р., виданого Ялтинським пологовим будинком. На момент народження заявницею дитини територія АР Крим є окупованою Російською Федерацією і на її території немає державного органу влади України у якому можна було б зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про народження українського зразка. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є , зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявниками доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації батьківських прав відносно дитини жіночої статі, що народилась 26.08. 2016 року, а відтак підстав для відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved