Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що 28.07.2001 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №40, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Між тим, спільне життя не склалося в зв'язку з чим просять шлюб між ними розірвати. При цьому заявники зазначили, що між ними укладено письмовий договір про місце проживання та виховання спільних дітей. Вказаним договором передбачено з ким будуть проживати діти після розірвання шлюбу, яку участь у забезпеченні умов дітей будуть брати їх батьки [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання заявники [PERSON] та [PERSON] не зявились, але надали суду заяву в якій просять розглядати справу без їхньої участі заявлені вимоги підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28 липня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 40 (а.с. 3). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO] (а.с.5), та дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. При цьому між подружжям було укладено договір про утримання та виховання дітей, який встановлював з ким із подружжя будуть проживати діти після розірвання шлюбу, участь батьків у вихованні дітей та спілкуванні з ними (а.с.13). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Суд встановив, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права та права їх дітей. Договір, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] про те з ким із них будуть проживати діти та яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, відповідає їхній внутрішній волі, інтересам дітей та не порушує їхні особисті та майнові права. Враховуючи вище наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу оскільки бажання сторін розірвати шлюб є добровільним та відповідає їх інтересам.

Outcome: approved