Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є батьком її дитини - [PERSON] , [INFO] . 20.07.2010 року вона разом зі своїм сином та чоловіком переїхали до м. Каховка Херсонської області та проживали у квартирі її рідної сестри. У 2011 році [PERSON] переїхав працювати у м. Донецьк та від спільних знайомих вона дізналася, що чоловік не повернувся з роботи та зник, будь-який зв`язок з ним втрачено. Оскільки вона одна виховує і утримує неповнолітнього сина, то має право на отримання соціальної допомоги або призначення пенсії при умові визнання чоловіка померлим чи безвісно відсутнім. Просила заяву задовольнити та визнати [PERSON] безвісно відсутнім. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заперечень та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши докази у сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини заявника - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Заявник разом із сином проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно довідки від Каховського навчально-виховного комплексу «Гімназія-спеціалізована школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов» від 06.10.2020 року № 100/01-24, неповнолітній [PERSON] дійсно навчається у вищевказаному закладі, вихованням дитини займається його мати, батько жодного разу у школі не з`явився, про його місце перебування нічого не відомо (а.с. 7). Опитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник є її сестрою, влітку 2010 року вона разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] приїхали з м. Донецьк у м. Каховка Херсонської області, проживали у її квартирі, а згодом вирішили залишитися постійно жити у м. Каховка. На початку 2011 року [PERSON] поїхав у м. Донецьк, а заявник залишилася, останній раз [PERSON] телефонував синові у 2014 році та після того зник, заявник розшукувала чоловіка через спільних знайомих, але так і не знайшла. Опитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона знайома разом із заявником і її сім`єю, [PERSON] бачила лише один раз у 2010 році, а потім дізналася, що він виїхав за межі м. Каховка, де він наразі, їй не відомо. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у 2014 році, то датою з якої його слід вважати безвісно відсутнім є 01 січня 2014 року. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки [PERSON] не виходить на зв`язок з 2014 року та не з`являється за місцем своєї реєстрації, відомості щодо місця перебування останнього не відомі, а тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved