Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи [PERSON], [INFO], на обґрунтування якої посилалася на те, що [INFO] року померла її свекруха - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.03.2016 року, виданого Єнакіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, яка за життя проживала за адресою: [ADDRESS]. Також заявник зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть, тому вона вимушена звертатися до суду з вищевказаною заявою. У судовому засіданні заявниця підтримала викладене в заяві у повному обсязі, просила її задовольнити та встановити факт смерті [PERSON]. При цьому пояснила, що вона отримала свідоцтво про смерть, яке було видано на тимчасово окупованій території в м. Єнакієве, але відомості про смерть не внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть та допомоги на поховання. Представник Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи сповіщався за допомогою направлення телефонограми, надали заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Як вбачається з копії паспорту серія [NUMBER], виданого Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області 06.12.1996 року, заявник [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 04.03.2016 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, заявник є особою переміщеною з тимчасово окупованої території до м. Харкова. Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13.03.1963 року Міським РАЦС м. Єнакієве, [INFO] року народилась [PERSON] - заявник по справі. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], яка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 02.10.1982 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.01.1961 року Міським РАЦС м. Єнакієве, [INFO] року народився [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії паспорту серія [INFO], виданого Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області 14.01.2002 року, [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] З 04 березня 2016 року заявник [PERSON] взята на облік, як особа, переміщена з тимчасової окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, адреса переміщення: [ADDRESS]. Суд оглянувши вказані документи та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає, що [PERSON], [INFO], є невісткою [PERSON], [INFO]. [INFO] року померла [PERSON], яка доводиться свекрухою заявниці. На підтвердження факту смерті [PERSON] з боку заявниці надано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 01.03.2016 року, видане Єнакіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки та довідка про причину смерті. Причиною смерті [PERSON] є атеросклеротичний кардіосклероз. З матеріалів справи та відповіді Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 29.03.2016 р. № 644/13-04-05 вбачається, що у державній реєстрації смерті [PERSON], [INFO], відмовлено. Фрунзенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану посилається на те, що представлене свідоцтво про смерть не має юридичної сили на території України, оскільки було видане на території зони АТО, а також на те, що відомості про смерть [PERSON] відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що виключає можливість підтвердити юридичний факт смерті на території України. В листі зазначено, що підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Також, роз'яснено про можливість звернення до суду з питання встановлення факту смерті. Таким чином свідоцтво про смерть [NUMBER] від 01.03.2016 року, видане Єнакіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та /або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому Законом України, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого. Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що смерть [PERSON], [INFO], у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки м. Єнакієве Донецької області знаходиться на території проведення антитерористичної операції. У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Встановлення факту смерті [PERSON] має юридичне значення для заявника, так як дозволить отримати свідоцтво про смерть та в подальшому отримати допомогу на поховання померлої. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявниця, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення її заяви про встановлення факту смерті особи в певний час, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянином України (заявницею) свідоцтва про смерть [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved