Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просить суд визнати недієздатною [PERSON], [INFO] [PERSON] є її рідною сестрою. [PERSON]Й перебуває на обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 з приводу стійкого психічного розладу і постійно проходить підтримуючі курси лікування. У звязку зі стійким психічним розладом та не здатністю усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, [PERSON] необхідний постійний сторонній догляд з призначенням опікуна. Просить визнати [PERSON] недієздатною; встановити над [PERSON] опіку та призначити її опікуном [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у письмовій заяві. Додатково [PERSON] пояснила, що особа, яку вона просить призначити опікуном [PERSON] [PERSON] є чоловіком її (заявниці) доньки. Вона (заявника) не може прийняти на себе обовязки опікуна у звязку з поганим станом здоровя. Представник зацікавленої особи Управління охорони здоровя Луцької міської ради вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Зацікавлена особа [PERSON] просив заяву [PERSON] задовольнити, згоден прийняти на себе прав та обовязки опікуна [PERSON] Особа щодо якої ставить питання про визнання недієздатною [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона часто хворіє, не може себе сама обслуговувати, їй допомогає її сестра [PERSON] Вважає, що її має бути визнано недієздатною, щоб опікун повністю доглядав її. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], [INFO] (а.с. 8-11), щодо якої вона бавить питання про визнання недієздатною. [PERSON] знаходиться на обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні № 1з діагнозом: «Конверсійний розлад з іпохондричними включеннями та афективними коливаннями». Відповідно до\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Цивільна дієздатність фізичної особи - це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник. Таким чином, недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов'язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в\~Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов'язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров'я, але й юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти «хронічний, стійкий психічний розлад». Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичних критерій існувати не може. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам'ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, для визнання особи недієздатною у передбаченому порядку, тільки наявністі психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально -мнестичної та емоційно-вольової сфери. Тобто, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. На відміну від психічного розладу, наявність якого в особи може стати підставою для обмеження її цивільної дієздатності, для визнання фізичної особи недієздатною психічний розлад має бути одночасно хронічним та стійким. Крім того, внаслідок такого розладу особа має не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З Акту судово -психіатричної експертизи № 167 від 12.06.2015 року вбачається , що під час психіатричного обстеження [PERSON] були виявлені певні емоційно-вольові порушення. З зазначеного висновку експертів вбачається, що експертами не було встановлено, що [PERSON] має хронічний та стійкий психічний розлад, що давало б можливість суду недієздатною. Заявником [PERSON] не подано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У відповідності до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки підстав для визнання [PERSON] суд не вбачає, то і підстави для призначення їй опікуна відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України немає. Крім того, статтею 63 ЦК України \~встановлено, що фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою згодою. Однак, в матеріалах справи відсутня заява фізичної особи [PERSON] про дачу згоди на призначення його опікуном і він особисто не звертався в суд із такою заявою. Таким чином, суд вважає заяву [PERSON] необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 39, 63 ЦК України,

Outcome: dismissed