Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Заявник звернувся із заявою про розірвання шлюбу, що був укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 03.11.2016 року серії [NUMBER], номер актового запису 101. Заява мотивована тим, що [PERSON] відбуває призначену йому вироком суду міру покарання у виді довічного позбавлення волі. Саме через цю обставину фактично шлюбні стосунки не підтримуються та спільне господарство не ведеться вже досить тривалий час. Тому, просить суд задовольнити заяву про розірвання шлюбу. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справа про розірвання шлюбу за заявою особи, засудженої до позбавлення волі, може бути розглянута судом за участю представника такої особи. В судовому засіданні представник заявника просив заяву задовольнити та розірвати шлюб, оскільки шлюб носить формальний характер, що суперечить інтересам заявника. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи суд вважає встановленим наступне. 03 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області, актовий запис № 101. За приписами ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України. При цьому, згідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, і справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Як вбачається із матеріалів справи, а саме довідки від 07.08.2018 року № 15033 виданої ДУ «Київський слідчий ізолятор», [PERSON], [INFO], засуджений Київським міським судом 21.06.1999 р., за ст. 93 п. «а,з,и»; ст. 142 ч. 3, 70 КК України до смертної кари - розстріл. Вирок набув законної сили. По ухвалі Київського міського суду від 22.08.2000 року вирок від 21.06.1999 р. змінено та рахувати засудженим за ст. 93 п. «а,з,и»; ст. 142 ч. 3, 70 КК України до довічного позбавлення волі. Вирок набув законної сили. З 26.05.2018 р. по теперішній час утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Перебування [PERSON] в місцях позбавлення волі стало підставою припинення шлюбних відносин. Частиною ж 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Під час розгляду справи за даною заявою не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення інтересів заявників та можливість збереження шлюбу між заявниками. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, ч. 8 ст. 294 ЦПК України. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, дошлюбне прізвище [PERSON] «[PERSON]». Питання щодо залишення прізвища отриманого при реєстрації шлюбу чи відновлення дошлюбного прізвища в судовому засіданні не вирішувалось. За положеннями ч. 4 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене,

Outcome: approved