Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення, в якій зазначає, що він являється власником земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського районуна підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. При видачі зазначеного правовстановлюючого документа було допущено помилку при написанні імені заявника, а саме «[PERSON]», а в свідоцтві при народженні «[PERSON]». Так як державний акт є правовстановлюючим документом, дана помилка створює проблеми в кожному закладі куди заявнику необхідно з ним звертатися, тому заявник звернувся до суду. Заявник та його представник в судове засідання не з'явилися, подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують з підстав викладених в заяві, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надійшло клопотання про розгляд даної справи у його відсутності, щодо задоволення позову покладаються на думку суду, чим не заперечили щодо задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання заяви судом не встановлено. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема з врахуванням п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Ст.318 ЦПК України визначає, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень Державного реєстратора прав на нерухоме майно Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області Феденюк С.П. №40089775 від 13.03.2018 року, при проведенні перевірки змісту та належного оформлення наданих документів було встановлено, що дані паспорта заявника не ідентифікуються з даними Державного акту, в частині зазначення ім'я (а.с.9). Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вбачається, що він виданий на ім'я «[PERSON]», який мешкає в м.Помічна, і, що йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,29 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Помічнянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.5). Як вбачається із особистих документів заявника, а саме: паспорта, який виписаний на ім'я [PERSON], [INFO], картки платника податків в якій зазначено [PERSON] (а.с.4). Суд погоджується із доводами заявника про те, що в державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER], зазначено ім'я заявника невірно, а саме: «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Встановлення юридичного факту є необхідним заявнику для подальшої реалізації своїх прав. Пунктом 6 ч.1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів, відомості в яких не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із правових позицій Постанови ПВСУ №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для подальшої реалізації своїх прав. За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт належності заявнику державного акту.

Outcome: approved