Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Заявник лікар-психіатр КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» Ярова О.П. в порядку ст.ст. 279-280 ЦПК України та за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» звернулася до суду з заявою, в якій просить надати [PERSON], [INFO], амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку, зазначивши в обгрунтування заяви, шо [PERSON] перебуває на обліку у КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» з 2010 року, з діагнозом параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, внаслідок чого останній може завдати значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку собі чи оточуючим. Згідно з висновком лікарів-психіатрів від 28 квітня 2015 року [PERSON] потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В судовому засіданні заявник лікар-психіатр КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» Ярова О.П. заяву про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримала з підстав, зазначених в ній, просила її задовольнити. Прокурор прокуратури м.Кіровограда в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення заяви не заперечував. Заінтересована особа [PERSON] просив заяву задовольнити. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, прокурора, [PERSON], заінтересованої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою визначає Закон України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до преамбули Закону України «Про психіатричну допомогу», яка визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов'язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов'язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги. За змістом статті 1 цього Закону, якою передбачено визначення термінів, психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку; психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади; усвідомлена згода особи - це згода, вільно висловлена особою, здатною зрозуміти інформацію, що надається доступним способом, про характер її психічного розладу та прогноз його можливого розвитку, мету, порядок та тривалість надання психіатричної допомоги, методи діагностики, лікування та лікарські засоби, що можуть застосовуватися в процесі надання психіатричної допомоги, їх побічні ефекти та альтернативні методи лікування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» у складі: Якимлюка Н.П. - голови ЛКК, завідувача психоневрологічного диспансерного відділення, Ярової О.П. - лікаря-психіатра, члена ЛКК, Слівки І.С. - лікаря-психіатра, члена ЛКК від 28 квітня 2015 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу. Знаходиться під диспансерним наглядом дільничного психіатра з 2010 року. Являється інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.08.2014 року до [PERSON] були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» із звичайним наглядом. Знаходився на примусовому лікуванні з 29.09.2014 року. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.04.2014 року були припиненні примусові заходи медичного характеру. 28.04.2015 року виписаний з психіатричного стаціонару під нагляд дільничного лікаря-психіатра. При погіршенні психічного стану [PERSON] схильний до крадіжок. На підставі п. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» [PERSON] потребує амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Враховуючи викладене, а також те що, [PERSON] страждає тяжким психічним розладом: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, та при погіршенні психічного стану здоров'я схильний до вчинення крадіжок, за що передбачена адміністративна та кримінальна відповідальність та в разі ненадання йому амбулаторної примусової психіатричної допомоги його психічний стан може погіршитися, що може спричинити шкоду як його здоров'ю, так і негативно відзначитися на оточуючих, може також вчинити аналогічні кримінальні правопорушення, враховуючи наявність правових підстав, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved