Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним свого сина [PERSON], [INFO], та призначення її опікуном над [PERSON], посилаючись на те, що її син, [PERSON], з 2011 року інвалідом І-А групи у зв'язку з психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, обслуговувати себе у побуті та потребує опіки. Ухвалою судді від 05.03.2018 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 07.09.2018 клопотання [PERSON] про призначення судово-психіатричної експертизи задоволено. Призначено у справі судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено Київському міському центру судово-психіатричної експертизи. На вирішення експертів були поставлені наступні запитання: 1) чи страждає [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], психічним захворюванням, і якщо так, то з якого часу, і яким саме? 2) чи може [PERSON], [INFO], розуміти значення своїх дій та керувати ними? Провадження в справі було зупинено на час проведення експертизи. 27.12.2018Київський міський центр судово-психіатричної експертизи повернув матеріали цивільної справи №760/5404/18 з висновком на адресу Солом`янського районного суду м. Києва після виконання. Ухвалою суду від 29.12.2018 поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні заявник просила задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є сином [PERSON]. [PERSON] є інвалідом першої-А групи з 08.02.2011, безстроково, причина інвалідності: інвалід дитинства, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК від 08.02.2011 серії 10 ААА №129953. Заявник, звертаючись до суду із вказаною заявою, посилалася на те, що її син, [PERSON], з 2011 року інвалідом І-А групи у зв'язку з психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, обслуговувати себе у побуті та потребує опіки. У зв'язку з наведеним, заявниця просить суд визнати [PERSON], 1993 р.н., недієздатним та призначити її опікуном над [PERSON]. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.09.2018 по справі призначена судово-психіатрична експертиза. Із висновку судово-психіатричної експертизи №772 від 04.122018 вбачається, що [PERSON], [INFO], страждає на «тяжку розумову відсталість» (шифр по МКХ-10 F72), цим захворюванням підекспертний страждає з моменту народження та за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що підстав для заперечення вказаних висновків судово-психіатричної експертизи немає. Висновок судової експертизи узгоджується з матеріалами справи. За таких обставин, є підстави визнати [PERSON], [INFO], недієздатним. При цьому, слід зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Так, поданням органу опіки та піклування, яке є обов'язковим для вирішення питання судом про призначення опікуна, встановлюється доцільність призначення заявника опікуном над недієздатною особою, що проявляється в дослідженні обставин, які мають значення, а саме: чи є особа забезпечена матеріально та житлом, чи є медичні протипоказання для призначення її опікуном, як характеризується за місцем проживання, та який санітарно-гігієнічний стан утримання житла та чи задовільні житлово-побутові умови для проживання недієздатної особи. При призначенні опікуна, суд враховує подання органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.08.2018 №108-12241 щодо призначення опікуна і вважає за доцільне призначити опікуном над недієздатним [PERSON], заявника, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], санітарно-гігієнічні та житлово-побутові умови проживання якої задовільні, вона проживає разом із сином, доглядає за ним, піклується про нього, забезпечує отримання медичної допомоги, купує необхідні йому речі, продукти харчування, ліки, веде домашнє господарство. Також медичних протипоказань для призначення заявника опікуном немає. Матеріально та житлом забезпечена, за місцем роботи характеризується позитивно. З огляду на наведене, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved