Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи її тим, що вона [INFO] року народила дитину [PERSON] в м. Алчевськ Луганської області, тобто на тимчасово окупованій території України. Заявнику в пологовому будинку м. Алчевська Луганської області було видане медичне свідоцтво про народження дитини від 01.06.2016 року за № 378. На даний час заявник не має можливості отримати свідоцтво про народження дитини у Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, а тому з посиланням на ст. 257-1 ЦПК України, заявник просить суд встановити факт народження [PERSON] [INFO] року в м.Алчевськ Луганської області, місце народження: Алчевськ Луганської області, батько дитини - [PERSON] [INFO], уродженець смт Юр»ївка Лутугинського району Луганської області, українець, громадянин України, мати - [PERSON] [INFO], уродженка смт Юр»ївка Лутугинського району Луганської області, українка, громадянка України . Заявник в судовому засіданні заяву підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні заявник зазначила, що вона зверталася в Білоцерківський міськрайонний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області з проханням видати їй свідоцтво про народження сина, але отримала відмову. Зі змісту письмово викладеної Відмови від 29.06.2016 року вбачається, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено медичний документ /медичне свідоцтво про народження №378 від 01.06.2016р., видане Алчевським центром матері і дитини Луганської Народної Республіки/, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерство охорони здоров'я України від 08.08.2006 року за № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Заявник в судовому засіданні пояснила, що не має змоги виїхати з дитиною з окупованої території оскільки документи її сина є недійсними і не визнаються на території України. На даний час її малолітній син знаходиться разом з родичами в смт Юрївка Лутугинського району Луганської області. Відповідно до ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст.. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Встановлено, що заявник і її чоловік [PERSON] зареєстровані та проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України. Місто Алчевськ Луганської області віднесено до міст тимчасово окупованої території згідно Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Так, тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Цей нормативно-правовий акт містить чіткий перелік населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади (у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану) тимчасово не здійснюють свої повноваження, що фактично і зумовлює необхідність застосування передбаченого статтею 257-1 ЦПК України порядку встановлення фактів народження та смерті. Даючи оцінку доказам у даній справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidouv. Turkey», «CyprusV. Turkey»),а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia», IlascuandOthersv. MoldovaandRussia»),де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase),ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпрпроти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника і її дитини, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Таким чином, суд приймає, як доказ медичне свідоцтво про народження №378 від 01.06.2016 року про підтвердження, що у гр.. [PERSON], яка проживає [ADDRESS] народився [INFO] року хлопчик. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved