Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Заявник звернувся з заявою посилаючись на те, що між ним та [PERSON] укладено та зареєстровано шлюб. 10.05.2015 року у них народилась дитина, [PERSON]. Внаслідок народження дитини, Севастопольською міською лікарнею № 5, 18.06.2015 року було видане медичне свідоцтво про народження. Місто Севастополь АР Крим як і уся АР Крим є тимчасово окупованою територією. Свідоцтво про народження від 02.06.2015 року, що видане заявнику незаконними органами влади АР Крим є недійсним та не створює правових наслідків. З огляду на викладене необхідним є встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту народження доньки її батьками [PERSON] та [PERSON] Заявник звернувся до міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області для проведення реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження. Проте, ним було отримано відмову в проведенні реєстрації у звязку з тим, що ним було надано свідоцтво про укладення шлюбу та свідоцтво про народження дитини зразку Російської Федерації, які у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, є недійсним і не створюють правових підстав. Виходячи з викладеного він не має можливості зареєструвати та отримати свідоцтво про народження дитини у інший, аніж як у судовий, спосіб. В судове засідання заявник не зявився, його представник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не зявився. З досліджених матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу актовий запис № 21, виданого 17.01.2015 року відділом запису актів громадянського стану Гагаринського району м. Севастополя Управління запису актів громадянського стану Уряду Севастополя був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Згідно наявної копії медичного свідоцтва про народження серії 67 № 002738 від 18.06.2015 року, що видане Севастопольською міською лікарнею № 5, у [PERSON], 10.05.2015 року о 02-35 год. народилася дитина дівчинка, про що також було видане свідоцтво про народження. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про народження серії I-КМ №521948, що видане відділом запису актів громадянського стану Гагаринського району міста Севастополя Управління запису актів громадянського стану м. Севастополя, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч.1 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації ним батьківських прав, а відтак підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved