Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Заявники звернулись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилаються на наступні обставини. Їм, [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON]), [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 грудня 1999 року Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням, згідно Розпорядження № 5940-1 від 30 листопада 1999 року, зареєстрованого в Реєстровій книзі Нікопольського МБТІ за № 23-5940-1. В зазначеному свідоцтві про право власності на житло невірно зазначено їх прізвища та імя, на які воно видано. Так, у свідоцтві про право власності на житло вказано, що квартира за адресою: [ADDRESS], дійсно, належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]), [PERSON]. Тоді, як вбачається з паспорту громадянина України, серії АН 732746, виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 02.09.2008 року, паспорту громадянина України, серії АН 932353, виданого Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 26.03.2009 року, паспорту громадянина України, серії АН 932274, виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 03.06.2011 року та свідоцтва про шлюб, серії І -КИ № 053747, виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, прізвище заявників зазначається як «Анисимов(а)». Вважають, що помилки в написанні їх анкетних даних були викликані різними варіантами перекладу з російської мови на українську мову даного прізвища. Зазначені розбіжності в написанні прізвища в документах позбавляють їх можливості розпорядитися належною їм квартирою. Зараз вони почали приводити до ладу правовстановлюючі документи на вказану квартиру у відповідності з законодавством, але зробити вказане виявилося неможливим, оскільки існують розбіжності у свідоцтві про право власності на житло та їх паспортах у написанні їх прізвищ. Факт належності їм правовстановлюючого документа підтверджується: співпаданням імені та по-батькові, а також співзвучністю прізвищ заявників, що зазначено в свідоцтві про право власності на житло, із даними, що зазначені в їх паспортах, а також ідентичністю адреси реєстрації заявників з адресою, вказаною у свідоцтві про право власності на житло, довідкою про склад сімї та іншими документами, які додані до заяви. Виходячи зі змісту п.12 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце та час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або і в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Спору про право між ними немає. Встановити факт належності документу можливо тільки в суді, тому вони вимушені звернутися до суду з цією заявою. Заявники в судове засідання не прибули, подали до суду заяви про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримали, просили задовольнити. Представник заінтересованої особи - Нікопольської міської ради - до суду також не прибула. Надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Проти задоволення заяви не заперечувала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з вимогами п.6. ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено в судовому засіданні, заявникам по справі належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить заявникам на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 грудня 1999 року Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням, згідно Розпорядження № 5940-1 від 30 листопада 1999 року, зареєстрованого в Реєстровій книзі Нікопольського МБТІ за № 23-5940-1 (а.с.16, 25-26). В зазначеному свідоцтві про право власності на житло невірно зазначено прізвища та імя заявників. Так, у свідоцтві про право власності на житло вказано, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]), [PERSON] (а.с.16). Тоді, як з паспорту громадянина України, серії АН 732746, виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 02.09.2008 року на імя [PERSON] (а.с.8), паспорту громадянина України, серії АН 932353, виданого Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 26.03.2009 року на імя [PERSON] (а.с.10-11), паспорту громадянина України, серії АН 932274, виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 03.06.2011 року на імя [PERSON] (а.с.12-13) та свідоцтва про шлюб, серії І -КИ № 053747, виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.17), прізвище заявників зазначається як «Анисимов(а)». Зазначені розбіжності в написанні прізвища в документах позбавляють заявників можливості розпорядитися належною їм квартирою. Факт належності заявникам правовстановлюючого документу підтверджується співпаданням їх імені та по-батькові, а також співзвучністю прізвищ заявників, що зазначено в свідоцтві про право власності на житло, із даними, що зазначені в їх паспортах, а також ідентичністю адреси реєстрації заявників з адресою, вказаною у свідоцтві про право власності на житло, довідкою про склад сімї та іншими документами, які додані до заяви. За таких підстав суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved