Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу з засудженим до позбавлення волі [PERSON]. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 5 квітня 2008 року. Від цього шлюбу є дитина - [PERSON], [INFO]. Вироком Слов'янського міськрайонного суду від 20.08.2012 року її чоловіка було засуджено до 5 років 6 місяців позбавлення волі, строк відбуття покарання рахується з 30.07.2012 року, яке він відбуває в Кіровській ВК № 33 Донецької області. Засудження [PERSON] до позбавлення волі зруйнувало ніж ними сімейні стосунки, подальше його збереження негативно вплине на її інтереси та інтереси неповнолітньої дитини. Заявник просила розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» . В судове засідання заявник не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Заінтересована особа - [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином . Заяв та заперечень не подавав, а тому суд розглядає справу без його участі. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах заявлених вимог, приходить до висновку , що заява підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 5 квітня 2008 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки заявник наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як заявник при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені її та її дитини особисті та майнові права, крім того суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved