Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Черкаська міська рада. В обґрунтування заяви вказує, що відповідно до Договору дарування від 08.12.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5712, укладеного між [PERSON] та її матір`ю [PERSON] , остання подарувала їй (заявниці) 39/50 частин будинку з належною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 1000 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовані: житловий будинок житловою площею 47,3 кв.м., сараї Б, б, туалет В, льохи Г, Ж, літня кухня Д, огорожа № 1-5, водоколонка № 6, відмостка І. Для державної реєстрації вказаного житлового будинку вона (заявниця) звернулась до державного реєстратора Черкаської міської ради, однак рішенням № 56052782 від 04.01.2021 року їй було відмовлено у державній реєстрації з тих підстав, що в Договорі дарування житловий будинок подарований [PERSON] , а не [PERSON] , як вказано в паспорті громадянина України. Встановлення факту належності їй (заявниці) Договору дарування від 08.12.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5712 необхідно для реалізації належного їй права власності на вказане вище нерухоме майно. А тому, просить встановити факт належності їй - [PERSON] Договору дарування від 08.12.1994 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 2-5712 Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але 12.02.2021 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій одночасно вказала, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримує та просить її задовольнити. Представник зацікавленої особи - Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, але 12.02.2021 року представник Кирман В.О. направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність представника Черкаської міської ради. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні об`єктивно встановлено, що згідно Договору дарування від 08.12.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-5712, [PERSON] подаровано 39/50 частин будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 1000 кв.м. (а.с. 6-8). Згідно даних паспорта громадянина України, серії [NUMBER] вірне прізвище, ім`я, по-батькові заявниці « [PERSON] » (а.с. 9-10). Факт того, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , як зазначено в Договорі дарування від 08.12.1994 року, посвідченому державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори та зареєстрованому в реєстрі за № 2-5712, є однією і тією ж особою, також підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим Придніпровським районним відділом соціального забезпечення м. Черкаси 27.03.2002 року [PERSON] , 1947 року народження, в яких повністю збігається ім`я, по батькові та рік народження заявниці [PERSON] (а.с. 19). Для заявниці встановлення факту належності їй вказаного вище Договору дарування необхідно для реалізації нею своїх цивільних прав щодо реєстрації та розпорядження нерухомим майном. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України від 1963 року факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Крім того, з узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення Верховного Суду України за 2010 рік вбачається, що «коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки відповідно до п. 6 ч. 1 cт. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим». А тому, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу.

Outcome: approved