Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка залишила спадщину на належне їй нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 1,4252 га, переданої їй у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області. Вона є донькою померлої та її єдиним спадкоємцем за заповітом від 03 січня 2002 року, який посвідчений секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, у якому спадкодавець все своє майно заповідала їй, і тому 20 грудня 2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте в той же день нотаріус листом № 393/02-14 відмовила їй у видачі зазначеного свідоцтва. Встановлення спільного проживання з [PERSON] в одній квартирі має суттєве значення для оформлення нею спадщини. В зв'язку з наведеним, просить заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснивши, що її мати останні роки перед смертю була дуже хвора, і тому вона була вимушена забрати її до себе, щоб постійно доглядати за нею, просить заяву задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу без участі заінтересованих осіб, а саме: представника Миколаївської сільської ради, який будучи належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання, до суду не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечив проти задоволення заяви [PERSON] /а.с.47/, а також, без участі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О., яка надала суду копії матеріалів спадкової справи, а відтак її неявка не перешкоджає розгляду справи /а.с.22/. Заслухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.10.2006р. /а.с.4/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 1,4252 га, переданої їй у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області на підставі XII сесії ІІІ скликання Радехівської районної ради від 23 червня 2000 року. Згідно із заповітом [PERSON] від 03.01.2002 року, який посвідчений секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, Панасюк М.М., спадкодавець [PERSON] все своє майно заповідала своїй дочці [PERSON] /а.с.10/. Як убачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №4044 від 17 листопада 2018 року, виданої ЛКП «Граніт» та акту, складеного комісією в складі майстрів ЛКП «Граніт» №432 від 16 листопада 2018 року заявник [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 02 лютого 1986 року а її матір [PERSON] постійно проживала у зазначеній квартирі без реєстрації з 26 листопада 2001 року до дня її смерті [INFO] /а.с.12-13/. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ЦК України, він не заявив про відмову від неї. 20 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Львівська область, Радехівський район, с. Миколаїв та земельну ділянку площею 1,4252 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування якої: Львівська область, Радехівський район, територія Миколаївської сільської ради /а.с. 25/. 20 грудня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. листом № 393/02-14 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини /а.с. 19/. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» було роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За таких обставин, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Зазначена правова позиція повністю узгоджується з позицією, яка викладена у в ухвалі Верховного Суду України від 03 листопада 2010 року справа № 6-7165св09. У судовому засіданні свідок [PERSON], який є сином заявника [PERSON] та свідки [PERSON] і [PERSON], які є сусідами заявника пояснили, що мати заявника [PERSON] останні роки перед своєю смертю проживала разом зі своєю донькою [PERSON] у квартирі [ADDRESS], в якій [PERSON] і померла [INFO]. У довідці Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 16 жовтня 2006 року № 1496, виданої на ім'я заявника [PERSON] місцем смерті [PERSON], яка померла [INFO] у віці 82 роки, вказано місто Львів /а.с.48/. Враховуючи наведене, суд, оцінивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, оскільки достовірно встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживала в квартирі [ADDRESS] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO], а згідно із законом зазначений факт породжує юридичні наслідки, які мають значення для прав заявника, як спадкоємця померлої, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved