Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. В обґрунтування своїх доводів заявник зазначає, що з 21.01.2014 року на диспансерному обліку у протитуберкульозному кабінеті Комунального закладу «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги» перебуває, [PERSON], [INFO], який мешкає [ADDRESS], не працює. ЦЛКК фтизіатрична 23.01.2014 - Діагноз: ВДТБ(20.01.2014) обох легень (дисемінований), Дест -МБТ-,м-,к0,р0,гіст0,кат1, ког 1(2014). 06.01.2014 р. хворий проінформований про підозру у нього туберкульозу, дав добровільну інформовану згоду на виконання Протоколу обстеження та лікування. Отримував з 23.01.2014 р. в амбулаторних умовах в протитуберкульозному кабінеті контрольоване лікування протитуберкульозними препаратами згідно категорії 1. Лікувався несистематично, з перервами, зловживав алкоголем. Медична сестра протитуберкульозного кабінету [PERSON] не однократно відвідувала помешкання хворого в дні неявки за ліками, але вдома нікого не було. Згідно слів батька хворий пиячить, їздить в Апостолово по гроші до сестри, у якої маленька дитина. Неодноразово проводилися бесіди щодо необхідності дотримання рекомендацій лікаря фтизіатра, про шкоду вживання алкоголю, рекомендовано лікування у нарколога. За 68 днів лікування [PERSON] отримав менше 39 доз ПТП (60% від потрібного), робив перерви по 10 днів, 7 днів, 3 дні, що неприпустимо при лікуванні туберкульозу, бо може призвести до утворення мультирезистентних штамів МБТ. 19.03.2014р. отримано результат засіву мокротиння - позитивний 1+, мікобактерії туберкульозу, дата забору матеріалу 23.01.2014. Хворий проінформований про наявність у нього бактеріовиділення і необхідність сурового дотримання вимог інфекційного контролю, але к лікуванню продовжував відноситись несумлінно, зловживав алкоголем. Реагує на зауваження неадекватно, агресивно. 27.03.2014 хворому [PERSON] запропонована негайна госпіталізація до 1 легеневого відділення; КЗ « Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР». Від госпіталізації категорично відмовився, після цього не з'являвся до протитуберкульозного кабінету. В зв'язку з тим, що хворий не має прихильності до лікування, не додержується проти епідемічного режиму, є джерелом розповсюдження туберкульозної інфекції, має схильність до мігруючого способу життя, зловживає алкоголем, вона являє загрозу для здоров'я життя оточуючих його людей. Примусова госпіталізація з метою проведення лікування є суспільно необхідною і стосується як інтересів самої хворого і її оточення, так і інших громадян. Тому на підставі зазначеного просив заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заявника в судове засідання не з'явився, надав клопотання у якому заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, за даними протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби, тому на підставі ч.1 ст.285 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.283 ЦПК України заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. У заяві про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або продовження строку примусової госпіталізації повинні бути зазначені встановлені законом підстави такої госпіталізації (ст.284 ЦПК). Ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» № 4565-УІ від 22.03.2012 року передбачено, що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, якщо вони порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в туберкульозному кабінеті КЗ «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги» з приводу туберкульозу з 21.01.2014 року, прихильність до лікування відсутня, епідемічно небезпечна, потребує лікування в умовах стаціонару ІІ Криворізького протитуберкульозного диспансеру. З виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 28.03.2014 року встановлено, що [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні з 23.01.2014 року, але систематично порушує режим лікування (відсутність у відділенні). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу легень, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, в зв'язку з чим підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на 3 місяці.

Outcome: approved