Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1,8500 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, та земельної ділянки площею 6,17 гектарів, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Згідно свідоцтва про народження заявника в графі «мати» - [PERSON] , в графі «батько» - відомості відсутні. [PERSON] був рідним батьком заявника, однак з матір`ю не перебував у зареєстрованому шлюбі. Батьки заявника спільно без укладення шлюбу прожили з січня 1964 року по вересень 1964 року, в цей період [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Через постійні сварки батьки розійшлися, шлюб не укладали. 26.09.1964 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка померла [INFO] . Від цього шлюбу у [PERSON] було двоє дітей [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті дружини [PERSON] проживав разом з заявником, вони були пов`язані спільним побутом, мали у користуванні спільні речі вжитку. Заявник здійснювала поховання свого батька. З метою оформлення спадкових прав, як спадкоємець першої черги після [PERSON] , заявник звернулася до приватного нотаріуса, однак отримала відмову з підстав відсутності документів, що підтверджують факт родинних відносин між заявником та [PERSON] . Оскільки в позасудовому порядку документально підтвердити родинні відносини заявник не може, тому звертається до суду з даною заявою. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.11.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 02.12.2020. 02.12.2020 судове засідання відкладено до 28.12.2020 у зв`язку з клопотанням представника позивача про виклик свідків. Заявник та представник заявника в судовому засіданні 28.12.2020 вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав викладених в заяві. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника заінтересованої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17 листопада 1998 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Новобіла Новопсковського району Луганської області, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження заявника серія [NUMBER] , виданого 11.04.1964 Новобілянським сільським ЗАГС Білокуракинського району Луганської області, [INFO] народилася [PERSON] , в графі «батько» відомості відсутні, в графі «мати» зазначено [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 15.08.2012 виконавчим комітетом Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [INFO] помер [PERSON] у віці 73 років. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, площею 1,8500 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 272314 від 09.06.2011, та земельної ділянки площею 6,17 гектарів, яка розташована на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 027526 від 12.07.2000. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 245/2019 заявник 07.06.2019 подала до приватного нотаріуса Кулікової Я.В. заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 56444369 та № 56444385 від 07.06.2019 вбачається, що заповіту/спадкового договору, спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після [PERSON] не зареєстровано. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56444443 від 07.06.2019 зареєстровано спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 64294407 після спадкодавця [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2020 заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявником пропущений строк для прийняття спадщини та нотаріусу не надані документи, які підтверджують родинні відносини померлого [PERSON] та заявника. Заявник стверджує, що [PERSON] є її рідним батьком, який з її матір`ю у зареєстрованому шлюбі не проживав. Спільно без укладення шлюбу батьки заявника прожили з січня 1964 року по вересень 1964 року, в цей період [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Однак на тлі постійних сварок батьки розійшлися та батько 26.09.1964 уклав шлюб з іншою жінкою. На підтвердження даної обставини заявник надала копію свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 26.09.1964 Новобілянською сільською радою Білокуракинського району Луганської області, відповідно до якого « [PERSON] » (мовою оригіналу) та « [PERSON] » (мовою оригіналу) 26.09.1964 одружилися, актовий запис № 20. Від даного шлюбу подружжя мало двох дітей, що підтверджено довідкою № 387, виданою 27.04.2017 виконавчим комітетом Новобілянської сільської Ради Новопсковського району Луганської області, що видана [PERSON] , [INFO] , в тому, що він з 2000 року проживає, але не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою разом з ним проживали і були зареєстровані: сестра- [PERSON] , 1971 р.н. (померла [INFO] ), мати [PERSON] , 1941 р.н. (померла [INFO] ), батько [PERSON] , 1939 р.н. (помер [INFO] ). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 05.05.2011 Новобілянською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [INFO] померла [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 20.11.2017 виконавчим комітетом Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [INFO] помер [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 29.11.2005 Новобілянською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [INFO] померла [PERSON] . З довідки № 971 від 11.10.2018, виданої виконавчим комітетом Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що згідно даних обліку Новобілянської сільської ради [PERSON] , 1939 р.н., був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстраційного обліку 13.08.2012 у зв`язку зі смертю. Згідно акту підтвердження факту проживання від 11.10.2018 [PERSON] з 2006 року по день смерті [INFO] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , 1964 р.н. На час смерті проживали разом та вели спільне господарство. Згідно акту підтвердження факту проживання від 11.10.2018 комісія у складі депутата сільської ради [PERSON] , сусідів [PERSON] , [PERSON] підтвердили фактичне проживання [PERSON] по [ADDRESS] , з 2006 року по день смерті [INFO] разом з [PERSON] . На день смерті проживали разом і вели спільне господарство. Будь-які інші документи, на підтвердження доводів викладених у заяві, [PERSON] суду не надала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з 1977 року, була її класним керівником, коли вона навчалася в 7 класі. Як класний керівник вона повинна була знайомитися з батьками своїх учнів. Свідок познайомилася з матір`ю та дідусем заявника. Окрім цього вона у матері заявника [PERSON] розпитувала про сім`ю, на що остання повідомила, що батьком [PERSON] є [PERSON] . Вони дружили, жили деякий час разом, а потім він пішов, і після цього народилася заявниця. Про даний факт ще говорили інші найстарші вчителі. В 7 класі на свята батьки проводили дозвілля з учнями, приходив і [PERSON] з подарунком для [PERSON] . Він за неї не забував, запитував у вчителів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник її племінниця. Після знайомства [PERSON] з [PERSON] в 1963 році вони стали дружити, потім він покинув [PERSON] , яка була вагітна. [PERSON] ще не було, коли він пішов від [PERSON] . [PERSON] не забував за [PERSON] та [PERSON] , коли навіть одружився. Разом проживав з [PERSON] та [PERSON] місяців два до півроку в 1963 році. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був його двоюрідним братом. [PERSON] є батьком [PERSON] . Брат вчився в сільськогосподарському інституті в м. Луганськ, був направлений в с. Новобіла, де і познайомився з [PERSON] . У них народилася донька [PERSON] . Разом з [PERSON] та [PERSON] проживав 3 місяці з січня 1964 року. Потім почав проживати з іншою жінкою. Однак свою доньку не забував, дарував їй подарунки. Коли став похилого віку, його забрала до себе [PERSON] , доглянула та поховала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працював водієм, возив [PERSON] . Знає його і [PERSON] з 1961 року. [PERSON] познайомився з [PERSON] та став проживати разом з нею з 1963 року, навесні 1964 року у них народилася донька [PERSON] . В 1964 році (в кінці року або восени) [PERSON] пішов до іншої жінки, потім одружився з нею, у них народилося двоє дітей. [PERSON] дарував подарунки [PERSON] . Разом з [PERSON] проживав весь 1963 рік. Згідно із частиною 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктом 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~і правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-20цс15 від 25.02.2015 при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, народженої до 1 січня 2004 року (тобто до набрання чинності\~Сімейного кодексу) необхідно застосовувати відповідні норми\~Кодексу про шлюб та сім`ю. Відповідно до пункту 7\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~статтею 135 Сімейного кодексу України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з роз`яснень, що містяться у пункті 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», заяви про встановлення батьківства можуть бути прийняті до судового розгляду, якщо в органах РАГС проведено реєстрацію народження дитини. Питання про походження дитини від осіб, які не перебувають між собою в шлюбі й не подали в органи РАГС спільної заяви про їх реєстрацію як батьків, може вирішуватися судом за заявою про встановлення батьківства (факту батьківства, факту визнання батьківства), поданою одним із батьків або опікуном (піклувальником), іншою особою, на утриманні якої перебуває дитина, а також самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно зі\~статтею 53 КпШС\~підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до статті 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» судове встановлення батьківства могло мати місце лише відносно дітей, що народилися після 1 жовтня 1968 року. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених\~статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю\~України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини 2\~статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю\~запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до частин 2, 3\~статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю\~України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до\~статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю\~України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у\~статті 163 цього Кодексу Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині 6\~ст.81 ЦПК України\~зазначено, щодо казування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В даний час заявник бажає належним чином оформити спадкові права, але документально підтвердити кровну спорідненість зі спадкодавцем, окрім як в судовому порядку, не можливо. Надані заявником докази, зокрема, акт підтвердження проживання від 11.10.2018 підтверджує лише фактичне проживання [PERSON] по [ADDRESS] , з 2006 року по день смерті [INFO] разом з [PERSON] , однак даний доказ не є достатнім для встановлення факту батьківства. З інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, також не можливо встановити ступінь родинних відносин заявника та [PERSON] . Що стосується пояснень свідків, суд зазначає таке. Покази свідків допитаних у судовому засіданні доводять лише факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , підтвердження, що [PERSON] дарував подарунки заявнику. Проміжок часу, який мати заявника та [PERSON] проживали разом, свідки зазначають різний, а тому суд ставить під сумнів дані покази, оскільки вони між собою не узгоджуються, не є достатніми та не дозволяють суду дійти обґрунтованого висновку (поза розумним сумнівом), що [PERSON] був батьком [PERSON] . Крім того, матеріалами справи не підтверджено, а заявником не доведено факт спільного виховання та утримання батьками дитини. [PERSON] одружився [INFO] з іншою жінкою незабаром після народження заявниці. За своє життя не визнав батьківство відносно [PERSON] . З відповідними вимогами про встановлення батьківства не зверталася і мати заявника. Суду не надано належних та допустимих доказів достатнього строку спільного проживання та ведення спільного господарства батьками до народження дитини. До того ж, як заявляє заявниця і допитаний свідок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали разом до народження дитини лише 3 місяці. Таким чином, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити у звЙ`язку з недоведеністю вимог. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed