Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису посилаючись на те, що [PERSON] є її колишнім чоловіком, та батьком їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] . Вони з донькою проживають разом. Дитина навчається у 3-Б класі, 129 школи Дніпровського району. 12.06.2019 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей Дніпровського району розглядалось питання про надання можливості [PERSON] проводити час з донькою та спілкуватись з нею, де йому було відмовлено. Минуле літо донька не бачилась батьком, та за рекомендацією Комісії з нею працює дитячий психолог соціальної служби. Завдяки роботі психолога, стан дитини став поліпшуватись. Однак, з першого вересня батько почав приходити до дитини у школу, він тиснув на [PERSON] , та примушував до спілкування, погрожував «дати по щоках» у разі небажання з ним спілкуватись, забороняв розповідати про це. 13.09.2019 року [PERSON] прийшов до школи до закінчення уроків, та тиснув на дитину, і це відбувалось в класі, на очах дітей та вчителя. [PERSON] відповіла йому про небажання з ним спілкуватись, та просила піти, проте він не відреагував. За доньку заступилась вчителька, що не сподобалось [PERSON] і він влаштував скандал, довів дитину до сліз. У цей день у дитини була істерика, довелось викликати лікаря. Через стрес у дитини була слабкість, головні болі, нудота і блювота, піднявся тиск. Усю ніч дитина плакала. Про насильство над дитиною вона (заявник) написала директору, доповідну написала і вчитель. Але [PERSON] продовжує майже щодня відвідувати [PERSON] під час занять, чинить фізичний і психологічний тиск на доньку. Після заборони вчителя перебувати у класі, [PERSON] використовує третіх осіб (вахтер, охоронець, шкільна медсестра або діти), які нічого непідозрюючу доньку просять вийти з класу. На даний час триває кримінальне провадження за умисне нанесення їй (заявнику) [PERSON] тілесних ушкоджень, де свідком проходить їх донька. Насильство до дитини зі сторони батька вкрай негативно впливає на фізичний і психологічний стан дитини, викликає сильне небажання доньки ходити до школи, зводить нанівець результати психологічної реабілітації. У зв`язку з чим просила суд заборонити строком на шість місяців [PERSON] наближатися до дитини, до її місця проживання, лікування, навчання, других місць, які відвідує дитина, більш ніж на 500 метрів, вести листування, телефонні переговори, та інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб. До суду сторони не з`явились, про день час та розгляд справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства. У порядку ст. 350-5 ЦПК України суд вбачає за необхідне розглянути справу без присутності сторін. В суді встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2018 року шлюб між [PERSON]. та [PERSON] розірвано. Згідно Витягу з протоколу № 11 засідання комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.06.2019 року, був проведений розгляд заяви [PERSON] щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини - [PERSON] . На засіданні комісії малолітня [PERSON] повідомила, що не бажає бачитися та спілкуватись батьком, так як він не цікавиться їхніми з мамою потребами та бажаннями. За результатами розгляду комісія вирішила відмовити у розгляді даного питання та рекомендувати батькам, щоб з дитиною та батьками попрацював психолог. З інформаційної довідки Дніпровського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 10 від 18.09.2019 року вбачається, що у дитини виявлено дуже високий рівень тривоги. З батьком дитина бачитись не хоче, оскільки багато разів була свідком коли тато бив маму,кричав і говорив на неї погані слова. Коли тато забирав її до себе, то не дозволяв бачитись з мамою. Дитина проговорювала, що боїться батька, бо він бив її по сідницях коли приходив до школи, і вона не хотіла з ним нікуди йти. На даний час дитина знаходиться в стані глибокого стресу, тому що є свідком постійного фізичного та психологічного насилля. Ситуація, в якій перебуває сім`я через конфлікт з [PERSON] на даний час вкрай негативно впливає на емоційний стан дитини. При цьому, має місце психологічний тиск зі сторони батька до дитини що можна віднести до категорії психологічного насилля. Зустрічі батька з донькою необхідно враховувати за бажанням самої дитини. Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у ст. 1 визначає: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, ґрунтується на таких засадах: гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. При цьому, згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать у тому числі суди. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» серед прав постраждалих осіб передбачено: право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; звернення особисто або через свого представника до суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Крім вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила Сімейного кодексу України. За правилами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статі 157 цього Кодексу. Згідно ч.10 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 19 Конвенції про права дитини передбачено, зокрема, що держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв`язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури. За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Ураховуючи наведене і те, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо малолітньої дитини, яка потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved