Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Заявник звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві. У поданій скарзі посилається на наступне. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 05.05.2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип транспортний засіб: легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі( кузова, рами) [NUMBER], колір жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24.05.2007р., що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24.05.2007року, шляхом продажу вказаного автомобіля [PERSON] з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі- продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням [PERSON] всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. На виконання цього рішення судом було видано виконавчий лист. 19.05.2016 року було відкрито виконавче провадження по виконанню даного виконавчого листа. За постановою державного виконавця від 05.05.2015 року з заявника стягувались грошові кошти. Отримавши копію вказаної постанови, заявник надала до відділу ДВС пояснення, зазначивши, що рішенням суду від 05.05.2015 року звернуто стягнення на предмет застави автомобіль SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип транспортний засіб: легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER]. Інший спосіб стягнення заборгованості не передбачено. Однак цей автомобіль було вилучено державним виконавцем та передано на відповідальне зберігання відповідальній особі. 05.12.2017 року на адресу заявника надійшла постанова державного виконавця від 30.10.2017 року про доручення проведення виконавчих дій, згідно якої було доручено Бобровицькому районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області провести опис майна, що належить боржнику [PERSON] Заявник вважає, що державний виконавець виходить за межі своїх повноважень, а також за межі виконавчого документу, яким чітко визначена процедура стягнення боргу, а саме за рахунок заставного майна. Подальше проведення виконавчих дій та відмова в передачі стягувану предмету застави призведе до подвійного стягнення та до порушення прав заставодержателя. З цих підстав просить визнати протиправними дії державного виконавця, скасувати постанову державного виконавця від 30.10.2017 року та зобов'язати державного виконавця передати [PERSON] вищевказаний автомобіль. Учасники справи та державний виконавець до суду не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 05.05.2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, стягнуто заборгованість за договором позики та додатковою угодою у розмірі 362 000 грн., а також звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип транспортний засіб: легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі( кузова, рами) [NUMBER], колір жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24.05.2007р., що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24.05.2007року, шляхом продажу вказаного автомобіля [PERSON] з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі- продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням [PERSON] всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, вирішено питання про судові витрати. 10.05.2016 року на виконання цього рішення суду Оболонським районним судом м.Києва видано виконавчі листи. З того часу державними виконавцями Оболонським районним відділом державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві здійснюються виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду. Виконавче провадження про стягнення боргу з боржника [PERSON] має [NUMBER]. Постановою державного виконавця Ясінської К.М. від 30.10.2017 року доручено проведення виконавчих дій у межах даного виконавчого провадження, згідно якої було доручено Бобровицькому районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області провести опис майна, що належить боржнику [PERSON], а саме житлового будинку та земельної ділянки в с.Кобижця, Бобровицький район, Чернігівська обл. Не погоджуючись з діями державного виконавця, боржник звернулась до суду з даною скаргою, вважаючи, що передача транспортного засобу державному виконавцю свідчить про виконання судового рішення. До скарги додано Акт опису та арешту майна від 29.11.2012 року, згідно якого державним виконавцем описано та арештовано майно, належне боржнику [PERSON], а саме автомобіль [NUMBER] та передано на відповідальне зберігання уповноваженій особі. Дана виконавча дія вчинена державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження №31383255 по виконанню виконавчого листа №2-6499/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми боргу у розмірі 4 135 746,29 грн. Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Вирішуючи питання про обґрунтованість та законність дій державного виконавця, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. В рішенні суду від 05.05.2015 року ухвалено про стягнення з боржника суми боргу у розмірі 362 000 грн., а також звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип транспортний засіб: легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER]. З доданих до скарги матеріалів вбачається, що вказаний у рішенні транспортний засіб описано та арештовано 29.11.2012 року при здійсненні виконавчого провадження про стягнення боргу з боржника на користь ПАТ «Фінанси та Кредит». Згідно ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», У разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п'яту чергу задовольняються всі інші вимоги. Судовим рішенням, яке виконується в межах виконавчого провадження [NUMBER] про стягнення боргу на користь [PERSON] передбачено стягнення з боржника [PERSON] грошових коштів в сумі 362 000 грн. Дані про реалізацію предмета застави - транспортного засобу суду не надано, а тому суд позбавлений можливості встановити обставини щодо достатності чи недостатності коштів від примусової реалізації транспортного засобу, що є обов'язковим для вирішення питання про обґрунтованість вчинення подальших виконавчих дій. Обов'язок повідомлення державного виконавця про наявність майна, що перебуває у заставі Законом України «Про виконавче провадження» покладено на боржника. Відповідно до ст.51 цього ж Закону, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Отже, опис і арешт майна боржника, що перебуває в заставі, в межах виконавчого провадження, стягувачем за яким є особа, відмінна від заставодержателя, не припиняє зобов'язань за іншими виконавчими документами, зокрема про стягнення грошових коштів, а тому суд вважає, що дії державного виконавця щодо доручення проведення виконавчих дій іншому органу ДВС вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, у відповідності до змісту виконавчого документа і право заявника не було порушено. Вказане є підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог.

Outcome: dismissed