Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив їй в реєстрації смерті її батька оскільки нею не надано відповідних документів встановленого зразка, внаслідок чого вона не може зареєструвати смерть батька. Заявник і представник заінтересованої особи в судове засідання не прибули; просили розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Заявник є дочкою [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 жовтня 1979 року та Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20 жовтня 2001 року (а.с. 6, 7). Заявника узято на облік внутрішньо переміщеної особи, про що свідчить відповідна довідка від 17 серпня 2015 року № 0000301669, видана Управлінням соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області (а.с. 5). Згідно із Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 лютого 2020 року, [PERSON] помер [INFO] в місті Луганську (а.с. 8). Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Луганськ включене в Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Листом Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м Київ) № 772/21.8-71 від 27.02.2020 року заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її батька з тих підстав, що для підтвердження факту смерті нею не надано документ, форма якого визначена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» (а.с. 10). Вирішуючи дану справу, суд зважає на таку інформацію, що викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Інформаційному листі від 11 квітня 2017 року № 9-697/0/4-17. З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilaєcu and others v. Moldova and Russia»), документи, видані органами та установами (зокрема лікувальними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Також, суд застосував практику Європейського суду з прав людини стосовно так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «набійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, на підставі досліджених судом письмових доказів, встановлено, що батько заявника дійсно помер [INFO] в місті Луганську, а тому, суд приходить до висновку про доведеність зазначеного факту. За таких обставин, заяву слід задовольнити як обґрунтовану. Даний факт встановлено з метою надання заявнику можливості зареєструвати смерть свого батька для подальшого оформлення спадкових прав. На підставі частини четвертої статті 317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved