Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Заявник КП Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» 02.01.2020 року звернувся до Приморського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Приморський районний суд м. Одеси (головуючий суддя Чернявська Л.М.) 29.01.2020 року видав судовий наказ. Майорова Т.С. 01.04.2020 року подала до суду заяву про скасування судового наказу. Ухвалою суду (головуючий суддя Бондар В.Я.) від 02.04.2020 року скасовано судовий наказ від 29.01.2020 року. Заявнику роз`яснено право звернутися до суду з такими вимогами в порядку спрощеного провадження. До суду 13.04.2020 року надійшла заява [PERSON] в особі представника [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, згідно якої просить стягнути з КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на її користь судові витрати у розмірі2105,10 грн., що складаються з судового збору - 105,10 грн. та витрат на професійну правову допомогу - 2000 грн. В обґрунтування заяви відзначено, що заявник в заяві про скасування судового наказу такого просив стягнути з КП «ЖКС «Порто-Франківський» витрати на правому допомогу, втім така вимога не була розглянута судом. Ухвалою від 30.04.2020 року відмовлено у задоволені заяви [PERSON] , оскільки не передбачено видачу додаткового рішення до ухвали про скасування судового наказу. Представник [PERSON] подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 30.04.2020 року, в результаті розгляду якої Постановою Одеського апеляційного суду від 26.10.2020 року апеляційну скаргу було задоволено, ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 30.04.2020 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Постанова мотивована тим, шо можливо видати додаткове рішення в наказному провадженні посилаючись на аналогію закону, також вказує, що додаткове рішення ухвалюється в такому самому порядку як судове рішення. Суд апеляційної інстанції зазначає, що зважаючи на задоволення заяви [PERSON] про скасування судового наказу та судовий наказ скасовано, судовий збір за подання такої заяви та витрати на професійну правову допомогу повинні були бути стягнуті з КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на користь [PERSON] . Справа надійшла 09.11.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси та 10.11.2020 року була передана судді Бондарю В.Я. Судове засідання не проводилося, з огляду на положення ч.3 ст.270 ЦПК України, згідно якої, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе частково задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення, зважаючи на наступне. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З квитанції №ПН233 від 26.03.2020 року вбачається, що за подання заяви про скасування судового наказу [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 105,10 грн. Між [PERSON] та директором Адвокатського об`єднання «САНАЦІЯ» [PERSON] 13.01.2020 року було укладено договір №13/01/20 про надання правової допомоги, згідно якого встановлений порядок оплати та розміру гонорару 2000 грн. З копії квитанції №ПН239 від 26.03.2020 року вбачається, що [PERSON] оплатила АО «САНАЦІЯ» 2000 грн. Також до заяви додано довіреність, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Детального розрахунку виконаних адвокатом робіт представлено не було. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Не можливо вирішити питання щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складність справи, адже не встановленого обтяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Тому, у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити. Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Тож, оскільки при постановленні ухвали про скасування судового наказу не було вирішено питання про розподіл судових витрат, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню. Вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved