Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Заявники 17.01.20 р. з використанням посередництва заявниці щодо вимог заявника, звернулись до суду із вказаною вище заявою, просять встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: факти, що кожен з них постійно проживав зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , у буд. [ADDRESS] на час відкриття спадщини [INFO] . Вимоги заявників обґрунтовані тим, що за вказаною вище адресою з 1938 р. проживала у власному господарстві [PERSON] матір заявниці та бабуся заявника, відповідно. [PERSON] померла [INFO] .. Після смерті останньої відкрилась спадщина, у т. ч. щодо права на земельні ділянки. [PERSON] за життя 14.03.14 р. склала заповіт на користь заявника [PERSON] щодо належного їй будинку [ADDRESS] , присадибної земельної ділянки. Таким чином заявник вважає, що має право на спадщину за заповітом, а заявниця за законом. Інших спадкоємців немає, так як чоловік спадкодавиці помер [INFO] .. Так як [PERSON] хворіла та потребувала стороннього догляду, вони з 2\~000 р. постійно проживали разом з нею за вказаною вище адресою. Однак на час відкриття спадщини вони були зареєстрованими проживаючими за іншою адресою. Та обставина, що вони постійно проживали із спадкодавицею та вели спільне господарство, стверджується довідкою Поворської сільради Ковельського району Волинської області. В установлений законом строк вони не подавали заяв про прийняття спадщини, так як проживали із спадкодавицею на день відкриття спадщини. Встановлення таких фактів їм необхідне для оформлення спадщини після смерті [PERSON] .. Покликаючись на ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч. 1 ст. 1\~221, ч. 1 ст. 1\~299, п. п. 3, 5 ст. 1\~268, ч. 2 ст. 1 220 ЦК України, судову практику, зазначають, що нотаріусом було надано усну відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину як за законом, так і за заповітом. Просять заяву задовольнити. Заінтересованою особою заявники зазначили Ковельську держнотконтору, однак, за ухвалою судді від 20.01.20 р. така особа вилучена з числа осіб, які мають приймати участь у розгляді справи. Заявниця у судовому засіданні вимоги обох заявників підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у заяві. Суду додатково пояснила, що на час відкриття спадщини після смерті її матері, а заявника бабусі, заявник був неповнолітнім. Вона шлюб розірвала та разом з трьома дітьми проживала окремо від колишнього чоловіка, придбавши згодом будинок [ADDRESS] . Про існування заповіту на користь заявника їм було відомо ще за життя спадкодавиці, однак, про те, що не все майно спадкодавиці було охоплено заповітом, стало відомо лише нещодавно, коли було віднайдено заповіт у домашньому архіві. Ні вона, ні її довіритель заявник у справі після відкриття спадщини не звертались до нотконтори і не з`ясовували змісту заповіту; відповідно, відмови у прийнятті заяв про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини тощо нотаріусом її відмовлено не було. В дійсності на час відкриття спадщини спадкодавиця проживала у її будинку за адресою: [ADDRESS] . У довідці сільради зазначено про те, що вона із сином заявником у справі проживала у будинку спадкодавиці на час прийняття спадщини, що розташований за адресою: [ADDRESS] , тому, що ці будинку розташовані неподалік та вона використовувала для проживання і той, і той будинок. Просить заяву задовольнити. Заявник у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності заявника. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що заява безпідставна та не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 1 268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1 270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії паспорта заявниці серії [NUMBER] , слідує, що вона з 25.06.12 р. проживає по [ADDRESS] . Із копій: паспорта на ім`я заявниці та Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання заявника від 24.03.18 р., слідує, що він є [INFO] , уродженцем с. Рокитниці Ковельського району Волинської області, з 25.06.15 р. проживає по [ADDRESS] . Копію Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] від 14.03.18 р., суд відкидає як неналежний доказ, так як ним не стверджується жодна з обставин, що підлягають встановленню при вирішенні заяви. Та обставина, що [PERSON] померла [INFO] у м. Кузнєцовську Рівненської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.03.14 р. Ситовичівською сільрадою Ковельського району Волинській області. Аналізуючи вказане вище свідоцтво про смерть, суд зауважує, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 1\~220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Заявники ж, заклавши до суду вимоги про встановлення фактів постійного проживання із спадкодавицею на час відкриття спадщини, безпідставно стверджують, що цією датою є 23.03.17 р.. Та обставина, що [PERSON] є матір`ю заявниці, стверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Поворська Ковельського району Волинської області, виданого 19.10.77 р. Поворською сільрадою Ковельського району Волинської області, за яким після укладення шлюбу з [PERSON] дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] »; копією свідоцтва про розірвання шлюбу з [PERSON] від 05.02.02 р.. Жодного доказу на підтвердження того, що спадкодавиця є бабусею заявника, як то копії відповідних свідоцтв, суду не надано, однак суд приймає інформацію про родичів спадкодавиці, що наведена у довідках сільради. Так та обставина, що чоловік [PERSON] [PERSON] помер [INFO] у с. Ситовичах Ковельського району Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.08.98 р. Ситовичівською сільрадою Ковельського району Волинській області. Спадкодавиця [PERSON] за життя успадкувала спадщину після смерті [PERSON] як пережите подружжя, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.08 р.. Як слідує з копій: двох Державних актів на право власності на земельну ділянку від 29.10.09 р., Державного акт на право приватної власності на земелю від 31.01.01 р., після смерті [PERSON] відкрилась спадщина щодо права на вказане вище майно, зокрема. За змістом довідок № № 1\~768, 1\~769 від 02.12.19 р., виданих Поворською сільрадою Ковельського району Волинської області, [PERSON] з 1938 р. по дату своєї смерті - [INFO] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . З 2\~000 р. там же без реєстрації проживали заявники, як, відповідно, дочка та внук. 14.03.14 р. від імені [PERSON] посвідчувався заповіт. Копією заповіту від 14.03.14 р., складеного за життя [PERSON] , стверджується, що вона належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] ,\~заповіла заявникові\~як своєму\~онукові.\~ Аналізуючи наведені вище докази, суд відмічає розбіжність у даних про місце постійного проживання спадкодавиці на момент відкриття спадщини: за заясненнями заявниці без реєстрації разом із нею та заявником за адресою: [ADDRESS] ; за даними довідок сільради по місцю свого проживання та разом із заявниками, які там зареєстрованими не були. При цьому суд зауважує, що заявник на час відкриття спадщини, дійсно, був неповнолітній та, як випливає із змісту довідок сільради, разом із заявницею проживав постійно за адресою: [ADDRESS] .\~У суду\~викликає критичне\~ставлення така\~інформація,\~так як\~у заявниці,\~яка з\~2002\~р.\~була розлученою,\~за станом\~на 28.03.14\~р.\~було ще\~двоє неповнолітніх\~дітей,\~які,\~як слідує\~із зміст\~таких довідок,\~залишились проживати\~самостійно у\~віці 3\~р.,\~05\~міс.\~та 1\~р.,\~04\~міс.\~-\~за іншою\~адресою \~ \~ За змістом ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, серед іншого, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~п.\~211\~Інструкції про\~порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України»,\~затвердженої наказом\~Міністра Юстиції\~України №\~20/5\~від 03.03.04\~р.\~-\~доказом постійного\~проживання разом\~зі спадкодавцем\~можуть бути,\~серед іншого,:\~довідка житлово\~-\~експлуатаційної організації,\~відповідного органу\~місцевого самоврядування\~про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Крім того, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування,» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі у оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак доказів наявності такого рішення чи іншого документа нотаріуса про відмову ні заявниця, ні заявник суду не надали. Крім того факти догляду за спадкодавицею заявниками невизначений час і не безпосередньо перед моментом відкриття спадщини (смертю спадкодавиці), в даному випадку, не приводять суд до переконання про наявність підстав для задоволення заяви. Крім того заявники безпідставно просять встановити факти, що кожен з них постійно проживав зі спадкодавицею у буд. [ADDRESS] на час відкриття спадщини - [INFO] , так як [PERSON] , в дійсності, померла [INFO] .. А тому встановлення такого факту не матиме для заявників жодного юридичного значення. Проаналізувавши викладені заявниками доводи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed