Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання зареєстрованого 14 лютого 2013 р. шлюбу, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через протилежні погляди на життя, втрати почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися з лютого 2016 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просили розірвати шлюб. Питання виховання та утримання дитини вирішені нотаріально посвідченим договором від 20.11.2017 року. До початку судового засідання від заявника [PERSON] надійшла заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності та розірвати шлюб, вказавши, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2016 р., спору про поділ майна подружжя між ними немає, проти примирення заперечує. Заявником [PERSON] до початку судового засідання подана письмова заява, в якій вона просила вищевказану справу розглянути за її відсутності, просила заяву задовольнити, вказавши про припинення шлюбних відносин з позивачем з лютого 2016 р., відсутність спору про поділ майна між ними, заперечення проти примирення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 127, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2013 р. Шлюбні відносини між заявниками припинені з лютого 2016 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спору про поділ майна та місце проживання дитини на час розгляду справи немає. Відповідно до договору від 20.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В., укладеного щодо виховання, місця проживання та утримання спільного сина [PERSON], [INFO], батьки домовились про місце проживання дитини та про порядок здійснення батьківських прав батьком, який мешкає окремо від дитини. Мати та батько домовились не чинити перешкод у спілкуванні дитини з дідом, бабою, іншими членами сім'ї та родичами кожного з батьків. Сторони встановили порядок, розмір та строки виплати аліментів на утримання їхнього спільного сина, до досягнення ним повноліття, а також платник здійснює інші виплати у термін, у розмірі, формі та порядку, що їх встановлено цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Також встановлено, що між заявниками 20.11.2017 року було укладено договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А.В. Відповідно до зазначеного договору, між заявниками досягнуто згоди про утримання, виховання та місце проживання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Встановивши, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 14.02.2013 року № 127, складеному Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved