Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Заявники [PERSON], [PERSON], уточнивши заявлені вимоги, просять суд встановити юридичний факт примусового переселення - депортації на прізвище [PERSON] в 1945р. з села Чорноріки Кроснянського повіту Жешівського воєводства, Польщі, на підставі Міждержавної Угоди від 09.09.1944р. між Урядом УРСР і Польським Комітетом Національного Визволення «Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки і польських громадян з території УРСР»; встановити факт родинних стосунків між примусово переселеними - депортованими [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], спадкоємцями [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та їх спадкоємцями; В обґрунтування заяви посилається на те, що 1945 року [PERSON] була примусово переселена - депортована в складі однієї особи з с.ЧорнорікиКроснянського повіту Жешівського воєводства, Польща у Сталінську область УРСР (тепер - Донецька область) на підставі Міждержавної Угоди від 09.09.1944р. між Урядом УРСР і Польським Комітетом Національного Визволення «Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки і польських громадян з території УРСР». Попри те [PERSON] зупинилась у [ADDRESS]).[PERSON] як голова сім'ї залишила у Польщі майно і землю; розбіжності в документах вказують на описку щодо вартості залишеного майна. У ешелонних списках переселених родин з Польщі зроблено помилки у прізвищі [PERSON], [INFO], та вказано помилково «[PERSON].». Разом з [PERSON] 1945 року була примусово переселена - депортована її рідна сестра [PERSON] у складі п'ятьох осіб (голова родини [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON].). [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON] Заявники хочуть прийняти спадщину після смерті мами, [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно рішення ВК Дрогобицької райради депутатів трудящих від 27/8-1946 з [PERSON] було проведено взаємозалік у м.Трускавці і взамін залишено майно, яке складалося з житлового будинку, комори, криниці, 7 га землі, 2,5 орної, лісу - 1 га, саду 30 коренів надано домоволодіння по [ADDRESS]), яке належало поляку [PERSON] Після смерті [PERSON] [INFO] її рідна сестра [PERSON] прийняла і успадкувала майно і землю, доказом чого є свідоцтво про право на спадщину 29.10.1958 року. До складу спадкового майна входить домоволодіння в [ADDRESS], що належало померлій [PERSON] Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], а після смерті [PERSON] - [INFO]. є її діти - заявники [PERSON], [PERSON], і відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України в належний спосіб прийняли спадщину. [PERSON] 1959 р. подарувала ? домоволодіння [PERSON] - чоловіку [PERSON], а друга частина належала [PERSON] Встановлення факту примусового переселення [PERSON] та [PERSON] з території Польщі необхідне заявникам для спрощеного отримання документів на виїзд у Польщу, отримання пільг депортованих. Іншої можливості оформити і отримати документи та подальша реалізація їхніх прав не можлива без встановлення цих фактів. У судовому засіданні заявник [PERSON], представник заявників [PERSON], яка діє на підставі довіреностей від 28.04.2017та від 23.02.2017 підтримали заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та дали пояснення, аналогічні змісту заяви, а також змісту письмового обґрунтування від 22.07.2017р. Представник заявника [PERSON] [PERSON], який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 29.05.2017, у судовому засіданні підтримав заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та дав пояснення, аналогічні змісту заяви та змісту його письмового уточнення заяви про встановлення фактів від 30.07.2017 року. Представник заінтересованої особи Трускавецької міської ради Львівської області та виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 29.12.2016, у судовому засіданні дав пояснення, аналогічні його письмовим запереченням від 14.11.2016та письмовим поясненням по справі від 17.05.2017, зокрема, вважає, що слід відмовити у встановленні фактів, оскільки заявники не зазначили мету встановлення фактів, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують ці факти, та не зазначено докази, що їх підтверджують. Представник заінтересованої особи Міністерства закордонних справ України у судове засідання не прибув. На адресу суду надійшло письмове клопотання представника Міністерства закордонних справ України - Андреєвої Т.В. про розгляд справи за відсутності представника Міністерства закордонних справ України, під час слухання справи покладаються на розсуд суду, питання щодо поновлення прав заявників не належить до сфери компетенції МЗС України. Суд, вислухавши пояснення заявника, представників заявників, представника заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ч.1 п.9 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності цивільної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відмерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру. Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Також, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України (1501-06, 1502-06, 1503-06, 1504-06) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зокрема, однією з вимог заявників є вимога встановити юридичний факт примусового переселення - депортації на прізвище [PERSON] в 1945р. з села ЧорнорікиКроснянського повітуЖешівського воєводства, Польщі, на підставі Міждержавної Угоди від 09.09.1944р. між Урядом УРСР і Польським Комітетом Національного Визволення «Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки і польських громадян з території УРСР». Проте, заявники та їхні представники не зазначили причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Оскільки з копії архівної довідки Державного архіву Львівської області від 08.07.2014 р. №300/01-22/а вбачається, що [PERSON], [INFO] у 1945 році була переселена у Сталінську область у зв'язку з Угодою від 09.09.1944р. між УРСР та Польщею з с.Чорноріки Кросненського повіту Жешівського воєводства, Польща. Таким чином, вказаною архівною довідкою і підтверджується вищевказаний факт. Інших архівних довідок, де були б розбіжності у імені [PERSON], її році народження чи при зазначенні населеного пункту, з якого її переселено, матеріали справи не містять. При цьому, зазначення назви повіту як «Кросненського», а не «Кроснянського» - у архівній довідці від 08.07.2014 р. №300/01-22/а вказано правильно. Метою встановлення вказаного факту заявники зазначають оформлення спадщини після смерті їхньої мами [PERSON] та [PERSON], а також реалізація прав та інтересів на отримання закордонного паспорта, Шенгенської візи, компенсацій, пільг депортованих тощо. Однак, встановлення факту примусового переселення - депортації [PERSON] в 1945р. з Польщі не створюють для заявників жодних юридичних наслідків, як про це вони вказують у своїй заяві, та не сприяють заявникам у користуванні правами на спадкування. Крім цього, факт переселення заявників [PERSON], [PERSON] ([PERSON]) Л.І. у 1945 році у Сталінську область УРСР з села Чорноріки Кросненського повіту Жешівського воєводства (Польща) уже встановлений рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29.11.2016 року у справі №438/1454/15, яке набрало законної сили. У такому разі, суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги заявників, оскільки заявники, як примусово переселені з Польщі, не є позбавлені можливості у реалізації юридичних наслідків, що породжує, встановлений рішенням апеляційного суду Львівської області від 29.11.2016 року,факт переселення заявників [PERSON], [PERSON] у 1945 році у Сталінську область УРСР з села Чорноріки Кросненського повіту Жешівського воєводства (Польща). Тому твердження заявників про те, що іншої можливості оформити і отримати документи на виїзд у Польщу, отримання пільг депортованих та подальша реалізація їхніх прав не можлива без встановлення цих фактів спростовуються вищенаведеним рішенням суду. Стосовно вимог заявниць щодо встановлення факту родинних стосунків між примусово переселеними - депортованими [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], спадкоємцями [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та їх спадкоємцями, суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги, оскільки заявниками жодним чином як в судовому засіданні так і у заяві не обґрунтовано необхідності встановлення факту родинних стосунків, про встановлення яких вони просять, за наявності у них належних особистих документів, що містяться в матеріалах справи, зокрема, свідоцтва про право на спадщину (а.с.150 Том№1), з якого вбачається, що сестрою [PERSON] є [PERSON] (матір заявників), а відповідно для заявників [PERSON] є тіткою, тому даний факт додаткового встановлення рішенням суду не потребує. Більше того, заявниками та їх представниками так і не дано чітких пояснень хто ставить під сумнів наявність родинних стосунків перелічених вище осіб. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Враховуючи викладене, суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed