Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту захоронення. В обґрунтування своєї заяви вказала, що 16.11.2018 року у м. Донецьку помер громадянин [PERSON] [PERSON] Окан, [INFO]. Цей факт підтверджено рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.11.2018 року. у порядку окремого провадження № 2-о/235/999/18. На даний час для надання інформації до компетентних органів на території [PERSON] Республіки з метою призначення їй пенсії згідно законодавства [PERSON] Республіки, необхідно надати довідку про захоронення її чоловіка [PERSON] Окана, який помер 16.11.2018 року та був похований 17.11.2018 року у м. Донецьку, с. Лозовське, вул.. Исакова, 31. Документом, що підтверджує факт захоронення на території, непідконтрольній державній владі , є свідоцтво про захоронення від 17.11.2018 року серії АА № 0158978, що надане керівником планово-виробничого відділу ДП «Ритуал», тобто видано органом реєстрації, що знаходиться на території непідконтрольній державній владі України. Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р « Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження,та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території населеного пункту м. Донецьк, де помер та похований [PERSON] Окан, діяльність державних органів влади України, у тому числі органів державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. Отримати документ, що підтверджує факт захоронення законодавства України, та надати цей документ до компетентних органів на території [PERSON] Республіки для призначення пенсії заявнику не є можливим. Заявниця просить встановити факт захоронення [PERSON] Окана, [INFO], громадянина [PERSON] Республіки, у м. Донецьк, цвинтар Лозовське, вул. Ісакова (кладбище Лозовское, ул. Исакова), ділянка № 31 ( населений пункт, розташований на території непідконтрольній державній владі України) 17.11.2018 року, з метою реєстрації в органах державної влади України та отримання відповідного документу - свідоцтва про захоронення, згідно чинного законодавства України. В судове засідання заявниця, представник заінтересованої особи не зявились. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 27.11.2018 року встановлено факт, що [PERSON] Окан, [INFO], місце народження - [PERSON], помер 16.11.2018 року в місті Донецьку Донецької області, Україна, причина смерті: інфаркт в правій тімяній області внаслідок тромбозу мозкової артерії. ( а. с. 6). Рішенням від 27.11.2018 року встановлено, що міжнародним свідоцтвом про одруження серії 101 № 005696 підтверджується, що заявник (дошлюбне прізвище Теплякова) з 18.02.2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Окан, [INFO], який, як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 205 та довідки про причину смерті, виданих 17.11.2018 року Центральною міською клінічною лікарнею № 24 м. Донецька ДНР, помер 16.11.2018 року, причина смерті: інфаркт в правій тімяній області внаслідок тромбозу мозкової артерії, про що 17.11.2018 року Кіровським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька видано свідоцтво про смерть серії ДНР № 122759, актовий запис № 1838. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Факт захоронення [PERSON] Окан в м. Донецьку також підтверджено свідоцтвом про захоронення від 17.11.2018 року серії АА № 015898, що надане керівником планово-виробничого відділу ДП «Ритуал» ( а. с. 7) та лікарським свідоцтвом про смерть № 205, згідно якого [PERSON] помер в міській лікарні № 25 м. Донецька. Вказані документи видані органом реєстрації, що знаходиться на території непідконтрольній державній владі України. Згідно копії посвідки на постійне проживання [PERSON] Окан, [INFO], є громадянином [PERSON] ( а. с. 26-28). Згідно ст.. 9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт, виданий органами та особами, передбаченими частиною другою цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв»язків та їх посадових осіб з незаконними органами, створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо : -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Також при вирішенні даної справи суд приймає до уваги практику Європейського Суду з прав людини. Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах проти [PERSON] зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де,ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти [PERSON]», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами, в даному випадку установою, що здійснює ритуальні послуги, які знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи,а також надані докази : рішення суду , яке набрало законної сили від 27.11.2018 року, свідоцтво про захоронення, лікарське свідоцтво про смерть, копія паспорта померлого, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту захоронення. На підставі викладеного,

Outcome: approved