Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Заявник звернувся із заявою в порядку окремого провадження до суду, якою просив встановити факт помилки у правовстановлюючому документі, зокрема в заповіті від імені [PERSON], яка померла [INFO], що був посвідчений 19 серпня 2009 року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, і зареєстрований у реєстрі за № 558. Зокрема, заявник зазначає, що у даному заповіті його прізвище було помилково вказано як «[PERSON]», проте вірним є прізвище «[PERSON]». Крім того, заявник просив встановити факт належності йому, [PERSON], правовстановлюючого документу, заповіту від 19 серпня 2009 року, від імені [PERSON] [PERSON] пояснив, що встановлення даних юридичних фактів потрібно йому для оформлення спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] Представник Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. [PERSON] також подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви виходячи з наступного: За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла частину належного їй майна [PERSON] [PERSON] є сином [PERSON] (св-во про народження від 06.07.1957 року). [INFO] [PERSON] померла (св-во про смерть від 02.03.2012 року). 13.11.2014 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила [PERSON] у внесенні виправлень до складеного [PERSON] заповіту. Встановивши виниклі між сторонами правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. У відповідності до ст. 258 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України та п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст.256 ЦПК України). Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Оскільки законодавством України не передбачено встановлення факту помилки у правовстановлюючому документі, такий факт не породжує жодного юридичного наслідку, суд вважає, що в частині заяви про встановлення факту помилки слід відмовити. Разом із тим, встановлення факту належності документів особі можливо лише в тому випадку, коли прізвище, ім'я, по - батькові чи час народження особи в них не співпадає з записами у паспорті чи свідоцтві про народження. Згідно з наданим роз'ясненням у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді цих справ, в тому числі факту належності правовстановлюючого документа особі, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові, суд зобов'язаний запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить саме йому, і що організація (установа), яка видала цей документ, не має можливості внести в нього виправлення. Заявник в повному обсязі довів, що іншого способу, ніж в судовому порядку, він не має можливості довести факт належності йому правовстановлюючого документу - заповіту від імені [PERSON], нотаріус відмовив у внесенні відповідних змін (виправлень), тому суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведений факт того, що заповіт від імені [PERSON] належить [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: partial