Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Заявниця 26.04.2018 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. В обґрунтування зазначених в заяві вимог [PERSON] зазначила, що на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Десантненської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області № 5 від 29.02.2000 року їй було видано державний акт на право приватної власності на землю площею 2,99 га на території Десантненської сільської ради, який було зареєстровано за № 952 в Книзі записів актів на право приватної власності на землю. Однак, в зазначеному акті було допущено помилки, а саме ім'я та прізвище власника зазначено невірно «[PERSON]». Згідно паспортних даних заявниці її прізвище, ім'я та по батькові вказано - «[PERSON]». З метою виправлення помилок у державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], заявниця зверталась до відділу у Кілійському районі ГУ Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області, однак їй було відмовлено у внесенні виправлень. Заявниця, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, однак від неї надійшла заява, відповідно до якої вона просить справу розглянути за її відсутності, а також зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він зазначає, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності заінтересованої особи. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: З державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Десантненської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області № 5 від 29.02.2000 року, вбачається, що «[PERSON]» передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,99 гектарів, розташовану на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до акту про передачу земельної частки (паю) в натурі від 13.03.2000 року [PERSON], яка мешкає в с. Десантне Кілійського району Одеської області, було передано земельну ділянку площею 2,99 га на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Десантненської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської від 29.02.2000 року у відповідності з висновком Кілійської районної державної адміністрації щодо погодження «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) в КСП ім. Мічуріна» Згідно паспорту серії [NUMBER], виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 19.04.2001 року, прізвище, ім'я, по батькові, дата народження заявниці - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] року, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис за № 42. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 14.11.1992 року було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис за № 27. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. З інформаційного листа Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 29.11.2017 року № 869/138-17 вбачається, що заявниця [PERSON] зверталась до Відділу у Кілійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області з питанням про внесення змін до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], однак їй було відмовлено в внесенні змін в зазначений акт. У зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Тому, з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Оскільки заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає, що право власника землі підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження. Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи не те, що заявниця дійсно позбавлена змоги в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном через неправильність запису у правовстановлюючому документі, а також на відсутність можливості в позасудовому порядку внести виправлення до правовстановлюючого документу, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved