Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеними вимогами, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР» з 25.10.2016 року з діагнозом: МРТБ (25.10.2016) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Дестр+ МБТ+ М- МГ- Риф+ К+ Резист.І+(НRS) Резист.І- Гіст.Кат.4(ВДТБ) Ко.г4(2016). З 28.10.2016 року по 01.12.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні легеневого туберкульозу № 6 КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР». З 02.12.2016 року переведений до відділення легеневого туберкульозу № 5 КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР», де знаходився по 10.01.2017 року та був виписаний за порушення лікарняного режиму (самовільно залишив відділення). 24.01.2017 року комісія із соціального страхування диспансеру розглянула питання з приводу порушення лікарняного режиму (відсутність у відділенні, перерва в лікуванні). Прийнято рішення не проводити оплату днів непрацездатності, в які хворий був відсутній та не отримував призначене лікування. З 11.01.2017 року по 16.02.2017 року [PERSON] лікувався на денному стаціонарі КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР». З 17.02.2017 року хворий лікування перервав. Неодноразово відправлявся лист до Інгулецького ВП КВП з метою сприяння залучення хворого до лікування, проте [PERSON] на виклики не реагує та до диспансеру не зявляється. Таким чином, будучи хворим на заразну форму туберкульозу, вільно пересуваючись по місту та не отримуючи належного лікування, [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що становить загрозу зараження туберкульозу інших осіб. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії № 107 від 19.04.2017 року [PERSON] за станом здоровя становить загрозу здоровю оточуючих та підлягає примусовому лікуванню. Просить зобовязати [PERSON] пройти обовязковий курс лікування в Комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» Дніпропетровської обласної ради» строком 3-4 місяці до повного знебацилення. У судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги, підтвердила обставини, викладені в заяві. Просить вимоги задовольнити. [PERSON] у судове засідання не зявився. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі, оскільки за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухав представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON], [INFO], з 25.10.2016 року перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР» з діагнозом: МРТБ (25.10.2016) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Дестр+ МБТ+ М+ М- МГ+ Риф+ К+ R НRS ІІ- Го Кат4(ВДТБ) Каг4(16). З 28.10.2016 року по 01.12.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні легеневого туберкульозу № 6 КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР». З 02.12.2016 року по 10.01.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні легеневого туберкульозу № 5 КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР». Виписаний за порушення лікарняного режиму (самовільно залишив відділення). Після залучення до лікування лікувався в умовах денного стаціонару на базі туберкульозного кабінету. З 03.04.2017 року виписаний за порушення лікарняного режиму відрив від лікування. З 17.02.2017 року лікування не проходить. При відвідуванні медичних працівників встановлено, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, в усній формі відмовляється від лікування. Є епідеміологічно небезпечним (а. с. 8). Адміністрація КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР» 17.03.2017 року надіслала начальнику Інгулецького ВП КВП лист з проханням сприяти у залученні до лікування [PERSON] (а. с.7). Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії № 107 від 19.04.2017 року [PERSON] має діагноз: МРТБ (25.10.2016) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Дестр+ МБТ+ М- МГ+ Риф+ К+ Р (НRSС) гісто кат4(ВДТБ) Каг4(16). У звязку з ухиленням від лікування становить загрозу здоровю оточуючих та підлягає примусовому лікуванню (а. с. 9). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобовязані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоровя під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обовязкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоровя; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, ухиляється від лікування, порушує протиепідемічний режим, становить загрозу для здоровя оточуючих. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з метою запобігання поширенню туберкульозу [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. При цьому суд враховує, що заявник просить зобовязати [PERSON] пройти обовязковий курс лікування строком 3-4 місяці до повного знебацилення. Однак, законодавством передбачена примусова госпіталізація до протитуберкульозного закладу на строк до трьох місяців, в подальшому продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Таким чином, заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial