Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою у якій зазначив, що у зв'язку із похилим віком та незадовільним станом здоров'я батька - [PERSON], у жовтні 2009 року він переїхав жити до нього у [ADDRESS]. [INFO], батько [PERSON] помер. Вважаючи себе єдиним спадкоємцем за заповітом, який фактично прийняв спадщину, так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, через неможливість підтвердження ним факту постійного проживання із спадкодавцем на час смерті останнього. Заявник та його представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити посилаючись на обставини викладені в останній. Молницька сільська рада Герцаївського району Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення вимог заявника не заперечують. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, допитавши свідків та вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с. Молниця Герцаївського району Чернівецької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.05). Згідно з ч. 1 статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). 08 грудня 2006 року [PERSON] склав заповіт на користь заявника, за яким все своє майно яке йому належало заповів останньому (а.с.06). Частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом, має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів спадкової справи [PERSON], заявник 26 вересня 2017 року, після спливу шестимісячного строку який встановлений ст. 1270 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Герцаївського нотаріального округу Чернівецької області Єнакакі Ю.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.42). 29 вересня 2017 року приватний нотаріус Єнакакі Ю.А. повідомив заявника про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно що належало [PERSON], з підстав недоведеності факту прийняття спадщини, оскільки заяву про прийняття спадщини до спливу 6-місячного строку з дня відкриття спадщини [PERSON] не подавав, а підстави вважати заявника таким, що проживав на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем і прийняв спадщину відсутні (зворот а.с.50-51). Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу на те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За даними Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області на час смерті [PERSON] в [ADDRESS] разом із ним проживав його син - заявник [PERSON], який здійснював догляд за батьком (а.с.09, зворот а.с.44). Допитана як свідок [PERSON], суду показала, що приходиться дружиною заявника. Померлий [PERSON] був її тестем, тобто батьком заявника. Оскільки тесть, [PERSON] у 2009 році через інсульт захворів та був прикутий до ліжка, заявник переїхав жити в [ADDRESS] до господарства батька, де чоловік здійснював за ним постійний догляд. Чоловік прожив у вказаному господарстві по день смерті [PERSON] Особисто вона їх навідувала кожний день, готувала їсти та прасувала їх речі. У вказаному господарстві окрім її чоловіка та його батька більше ніхто не проживав. Свідок [PERSON] суду показала, що знає заявника як сина [PERSON], який помер у 2010 році. Сама вона проживає в с. Молниця Герцаївського району по сусідству з господарством останнього. Оскільки [PERSON] захворів та був прикутий до ліжка, то заявник доглядав за ним і проживав у даному господарстві. Після смерті батька заявник деякий час ще проживав у даному господарстві, обробляв город та доглядав за будинком. Свідок [PERSON] підтвердив покази свідка [PERSON] На підставі викладеного, ураховуючи що заявник протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини після смерті спадкодавця не відмовився від її прийняття, зважаючи на зміст ч.3 ст. 1268 ЦК України в якій йдеться про постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не вказуючи при цьому про місце їх спільного проживання, то суд вважає встановленим, що заявник [PERSON] на момент смерті батька [PERSON], який помер [INFO], постійно проживав у господарстві останнього в [ADDRESS]. Той факт, що місце проживання спадкодавця зареєстроване за іншою адресою жодним чином не спростовує вказаного висновку. За вищенаведених обставин, вимоги заявника підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1268 ЦК України,

Outcome: approved