Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON]. В обґрунтування вимог зазначив, що у м. Ровеньки, Луганської області 03.11.2016 помер чоловік заявника [PERSON], про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 320. Оскільки, [PERSON] помер на території, що Верховною Радою України визнана тимчасово окупованою, він не має належних медичних документів, передбачених законодавством України, для реєстрації факту смерті цієї особи. Після одержання довідки про смерть за місцем смерті представник [PERSON] [PERSON] звернувся до Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням зареєструвати смерть [PERSON] та видати відповідне свідоцтво. Однак, у зв'язку з тим, що [PERSON] помер у м. Ровенькі, Луганської області, йому було відмовлено. Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] отримання в державному органі України свідоцтва про смерть. Учасники судового розгляду в судове засідання не з*явились. Представник заявника надав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Положеннями ст. 257-1 ЦПК України перебдачено, що заява про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 320, смерть [PERSON] настала у м. Ровенькі, кв. Гагаріна, 30[ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З наведеної правової норми слідує, що лікарське свідоцтво про смерть № 320 [PERSON] є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть матері, виданого державним органом України та отримати допомогу на поховання.

Outcome: approved