Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою та просила суд встановити факт, що має юридичне значення про те, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Нікополь Дніпропетровської області належить до польської національності; встановити факт, що має юридичне значення про те, що [PERSON] (прізвище, ім'я та по батькові до реєстрації шлюбу - [PERSON]), яка народилася [INFO] у місті Нікополь Дніпропетровської області (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER]) належить до польської національності; Нікопольському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головному управлінню юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні зміни та доповнити актовий запис №1190 від 18 вересня 1956 року про народження [PERSON], складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції, вказавши у графі національність матері [PERSON] національність «полька». Заявниця у заяві вказала, що вона народилася [INFO] в м. Нікополь, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] зроблено відповідний актовий запис №1190, що в свою чергу підтверджується свідоцтвом про народження. Як вбачається з вказаного свідоцтва про народження її батьками записані: батько - [PERSON], національність «українець», мати - [PERSON], національність «білоруска». Однак, відомості щодо національності її матері не відповідають дійсності, так як мати була за національністю «полька». Так, її мати народилася [INFO] д. Воронево, Республіки Білорусь, Могильовської області, Кричівського району в сім'ї поляків, що підтверджується довідкою відділу РАЦС Кричівського райвиконкому Могилевської області Республіки Білорусь №1127 від 06.07.2016 року. Відповідно до зазначеної довідки батьками її матері записані: батько - [PERSON], поляк та мати - [PERSON], полька. Дошлюбне прізвище її матері - [PERSON]. Прізвище [PERSON] вона замінила на [PERSON], коли вийшла заміж за батька заявниці - [PERSON]. Впродовж усіх років виховання в сім'ї її матір та усі її родичі хрещені як римо - католики, сповідували римо - католицьку віру, сім'я святкувала польські свята. До війни вона разом з сім'єю проживала в Білорусії. Під час війни згоріли всі документи. Через те, що за радянських часів на поляків постійно тиснули, крім того, її мати працювала на громадській роботі, була членом партії, тому вона ретельно приховувала своє походження, оскільки це могло призвести до репресій родини. Враховуючи суспільно - політичні відносини, які склалися після війни, асиміляцією, політичні репресії і утиски радянської влади, мати при переїзді в Україну була вимушена зазначити себе в документах як білоруску для збереження свободи та життя, що суперечило дійсним національним і родинним зв'язкам. В той час же вона завжди вважала себе полькою. Мати померла [INFO]. Відповідно, оскільки за національною приналежністю [PERSON] є полькою, то [PERSON], як її донька за національною приналежністю також є полькою по материнській лінії. На даний час, [PERSON] з сім'єю продовжують шанувати традиції польського народу, вважають себе польками, знають польську мову та бажають підтвердити свою національність. Родина підтримує дух польської національності, живучи традиціями польської культури, в дусі поваги до свого історичного походження, відновлення корінної польської приналежності має для заявниці велике значення. Вказаний нею факт має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна або припинення її особистих немайнових і майнових прав, зокрема, отримання права звернення для отримання карти поляка, відповідно до Закону «Про карту поляка». Встановлення факту приналежності [PERSON] до польської національності необхідне їй для того, щоб підтвердити статус свого польського коріння, а також відновити та зберегти етнічне походження свого роду. Підтвердження фактичної національності їй необхідно для подальшого звернення до відповідного консульства чи посольства [PERSON] для отримання права на постійне проживання або громадянства. Окремо слід зазначити, що на даний час через неврегульованість питання щодо підтвердження національності, вона позбавлена можливості отримати гостьової візи до республіки [PERSON], де проживають її родичі, оскільки через неправильне зазначення національності її матері вона втратила переважне право на відвідання вказаної країни без будь - яких перевірок та застережень. Між нею та Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області відсутній спір про право і її заява підлягає розгляду у порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, однак надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності у зв'язку зі станом здоров'я, свої вимоги підтримує у повному обсязі та і просить їх задовольнити. Крім того, заявником 21.02.2017 р. подано клопотання про виклик та допит в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Представник заінтересованої особи в судовому засіданні, що відбулось 16.03.2017 р. не заперечувала проти задоволення вимог заявника; у судове засідання 30.03.2017 р. не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її присутності. Свідок [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], надав суду показання, що заявниця є його дружиною. Свою тещу - [PERSON] [PERSON]) він знав особисто з 1977 року, а також був знайомим з її батьком - [PERSON] [PERSON] [PERSON]) та [PERSON] вважали себе поляками за національністю, говорили польською мовою, святкували польські свята. Заявниця разом із своєю матір'ю їздили у костьол у М. Дніпропетровськ. Щодо зазначення [PERSON] [PERSON]) у документах національності - «білоруска», то це було пов'язано із репресіями, якими зазнала родина. Відносно своєї дружини - [PERSON], свідок пояснив, що вона ідентифікує себе полькою, розуміє польську мову, святкує польські релігійні свята. Свідок [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] надав суду показання, що заявниця є його матір'ю. В дитинстві свідок часто їздив у гості до своєї бабусі - [PERSON] [PERSON]), яка читала йому книжки польською мовою, розповідала про польські коріння родини, репресії діда. Бабуся їздила в костьол у м. Дніпропетровськ, підтримувала зв'язки із польською общиною , святкувала польські свята. Щодо своєї матері - [PERSON], свідок пояснив, що вона сповідує римо-католицьку віру, їздить в костьол у м. Дніпропетровськ (Дніпро), володіє польською мовою, святкує польські свята. Суд, розглянувши матеріали справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Нікопольським держбюро РАГС Дніпропетровської області 18.09.1956 року, заявниця [PERSON] народилась [INFO]. у м. Нікополь Дніпропетровської області, батько - [PERSON], мати - [PERSON] Вказаний факт підтверджується також витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00016802882 від 24.06.2016 р. відповідно до якого матірю [PERSON] записана [PERSON], із вказівкою національності - білоруска. Згідно свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER], виданого органом РАГС м. Нікополя 20.08.1977 р., між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після чого дружині - [PERSON] було змінено прізвище на [PERSON] [INFO] помирає мати заявниці - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2007 р., видане відділом РАЦС по м. Нікополю Нікопольського управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00016802935 від 24.06.2016 р., 14 травня 1955 р. було зареєстровано шлюб між матір'ю заявниці - [PERSON], білорускою, та [PERSON], українцем, після чого [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] Щодо батьків [PERSON], то відповідно до довідки, наданої Кричівським районним виконавчим комітетом відділу РАГС Могилівської області Республіки Білорусь №1127 від 06.07.2016, остання народилась [INFO] с. Воронево Кричівського району Могилівської області, батько - [PERSON], поляк, та мати - [PERSON], полька. З Державного архіву Житомирської області заявниці 22.12.2016 р. надана архівна довідка, що [PERSON], [INFO], поляк за національністю, який проживав із сім'єю [PERSON], донькою, та [PERSON], сином, поляками за національністю, у с. Народичі Житомирської області, 20.05.1949 р заарештований та постановою трійки УНКВС по Житомирській області засуджений на 10 років. Відповідно до довідки, виданої Народицькою селищною радою Житомирської області №853 від 01.12.2016 р., на території вказаної селищної ради в період з 1949 р. по 1950 р. проживала сім'я у складі: [PERSON], [INFO], національність поляк, голова подвір'я; [PERSON] [INFO], національність полька, донька; [PERSON], [INFO], національність поляк, син. Заявниця 23.08.2016 р. зверталась до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №336 від 14.05.1955, шляхом виправлення помилки у розділі «відомості про дружину» у графі національність [PERSON], а саме, вказати «полька», замість «білоруска» та внесення змін до актового запису про народження №1190 від 18.09.1956 р., шляхом виправлення помилки у розділі «відомості про матір» у графі національність [PERSON] а саме, вказати «полька», замість «білоруска». У задоволенні поданої заяви листом від 23.08.2016 р. Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відмовлено, оскільки порядок зміни національності законодавством не передбачено. Згідно ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Встановлення факту приналежності до польської національності заявниця обґрунтовує необхідністю відновлення та збереження етнічного походження свого роду (особисте немайнових право) та можливістю скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законом «Про карту поляка» та «Про репатріацію», ухвалених Сеймом Республіки Польща (особисте майнове право). Таким чином, факт, що просить встановити заявниці, має юридичне значення. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». У відповідності до ст. 3 вказаного Закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 вказаного Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Згідно п.2.13., п.2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п.2.16.7 Правил. Отже, єдиним шляхом встановлення факту, про який просила заявниця, та від якого залежить визначення національності особи, є встановлення відповідного факту у судовому порядку, та саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про народження особи вносяться доповнення відомостей про національність. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що мати заявника була полячкою, заявниця також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «полька». Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що встановлення юридичного факту належності заявника до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує задовольнити заяву [PERSON] та встановити юридичний факт належності до польської національності. Відповідно до ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved