Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Заявники, [PERSON] та [PERSON] , звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України. Свої вимоги заявники мотивують наступним. 01.05.2010 [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 01.05.2010 року зроблено актовий запис №153, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , факт батьківства якого підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 17 квітня 2013 року, про що в Книзі реєстрації народжень 17.04.2013 року зроблено відповідний актовий запис за №463. Протягом останнього часу життя погіршилося, оскільки кожен із подружжя має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, ведення спільного побуту, що призвело до припинення між подружжям шлюбних відносин Заявники вказують, що ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини [PERSON] , про що свідчить нотаріально посвідчений договір між батьками про здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та утримання дитини батьками від 27.05.2021 року. Стверджують про відсутність між ними спору стосовно майна. З огляду на наведене просять розірвати укладений між заявниками шлюб та на підставі ст. 113 Сімейного кодексу України після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище дружини « [PERSON] ». У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, був повідомлений належним чином. Разом із тим подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить задовольнити заяву про розірвання шлюбу. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, була повідомлена належним чином. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом з оригіналу Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 01.05.2010 року, 01 травня 2010 між [PERSON] та [PERSON] (прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] ) було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 01.05.2010 року зроблено актовий запис №153 (а.с. 13). За час шлюбу, а саме, [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 17 квітня 2013 року, про що в Книзі реєстрації народжень 17.04.2013 року зроблено відповідний актовий запис за №463 (а.с. 10). Згідно з долученим до матеріалів справи оригіналом Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 31 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище, про що 31.03.2016 року складено відповідний актовий запис №21, і після державної реєстрації зміни імені її прізвище, власне ім`я, по батькові [PERSON] (а.с. 11). Як встановлено судом, стосунки між подружжям погіршилися, заявники переконались, що є різними людьми з протилежним поглядами на життя та ведення побуту. Враховуючи наведене, вирішили розірвати шлюб. При цьому зазначають, що між ними відсутній спір стосовно майна, набутого протягом шлюбу. 27 травня 2021 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. посвідчено Договір між батьками про здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та утримання дитини батьками, предметом якого є врегулювання відносин щодо місця проживання спільного сина [PERSON] , а також розміру та порядку сплати аліментів на його утримання. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 109 цього Кодексу. Статтею 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даної заяви, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, оскільки сім`я розпалась і її збереження неможливе, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, а відтак суд приходить до висновку про задоволення вимог заявників та розірвання шлюбу між ними. Під час розгляду справи судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні заявників. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що стосується вимоги заявниці про відновлення їй дошлюбного прізвища суд зазначає, що відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішення питання щодо прізвища особи, яка змінила своє прізвище внаслідок укладення шлюбу, яким вона буде іменуватися після розірвання шлюбу, виключно залежить від її бажання, а відтак, суд вважає вимогу про відновлення дружині дошлюбного прізвища підставною та такою, що підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved