Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою, зазначивши, що вони є дочками [PERSON] , яка померла [INFO] . При житті мати склала заповіт, який було посвідчено секретарем Меленівської сільської ради, в якому все своє майно вона заповіла [PERSON] та [PERSON] . У вказаному заповіті було допущено описки в їх прізвищах, а саме: замість прізвища [PERSON] вказано [PERSON] , а замість прізвища [PERSON] вказано [PERSON] . Вказані розбіжності у написанні в заповіті їх прізвищ перешкоджають їм реалізувати свої права спадкоємців, тому просять встановити факт належності заповіту [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Заявники свої вимоги підтримали з вищезазначених підстав та просили їх задовольнити. Заявник [PERSON] пояснила, що являється дочкою [PERSON] . При зверненні до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті матері було з`ясовано, що за життя мати залишила заповіт, однак її прізвище в ньому зазначено як Менших. Заявник [PERSON] пояснила, що являється дочкою [PERSON] , яка, як з`ясувалось у нотаріуса, за життя залишила заповіт, однак її прізвище було вказано як [PERSON] , хоча такого прізвища вона ніколи не мала, можливо мати помилилась або забула її прізвище. Заінтересована особа - Меленівська сільська рада Коростенського району, проти задоволення вимог не заперечила. Вислухавши пояснення заявників, показання свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявників [PERSON] , яка за життя зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті - заповіт, який було посвідчено 07.10.2005 року секретарем Меленівської сільської ради Стретович Наталією Іванівною. У вказаному заповіті своїми спадкоємцями [PERSON] вказала [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] дала показання про те, що коли [PERSON] виявила бажання зробити заповідальне розпорядження, то вона надавала документи, які посвідчують її особу, документи, які посвідчують дані спадкоємців, не надавались, тому дані про їх особи вносились зі слів спадкодавця, яка прочитала текст заповіту та підтвердила його правильність. З наданих суду письмових доказів вбачається, що заявник [PERSON] змінила своє дівоче прізвище [PERSON] після укладення шлюбу, заявник [PERSON] також має післяшлюбне прізвище, прізвищем [PERSON] вона ніколи не іменувалась. Отже, суд дійшов висновку що заповіт [PERSON] від 07.10.2005 року було зроблено на користь заявника [PERSON] , в написанні прізвища якої було допущено описку. Однак, доказів про те, що заповіт [PERSON] від 07.10.2005 року було зроблено і на користь заявника [PERSON] , в написанні прізвища якої було допущено описку, судом не здобуто, оскільки прізвищем [PERSON] заявник [PERSON] ніколи не іменувалась, а зробити висновок про допущення описки в написанні прізвища [PERSON] замість прізвища [PERSON] не уявляється можливим. Оскільки розбіжності в заповіті [PERSON] з фактичними даними спадкоємця [PERSON] перешкоджають в реалізації її прав, слід визнати факт належності вищевказаного правовстановлюючого документу [PERSON] . Вимога про встановлення належності заповіту заявникові [PERSON] як необґрунтована задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved