Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та ведення спільного господарства з батьком. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] . Батько був військовим пенсіонером, дуже похилого віку, хворів та вимагав постійного догляду. За станом здоров`я він не мав змоги тривалий час виїжджати за межі м.Донецька та не отримував пенсію. Заявник забрала батька до себе в квартиру та турбувалась про нього до самої його смерті. Вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. [INFO] батько помер. Після його смерті залишилась нарахована але ж недоотримана ним пенсія, яка згідно листа ПФУ не може бути включена в склад спадщини і може бути отримана лише членами сім`ї померлого пенсіонера, які проживали з ним на момент смерті. Фактично на час смерті батько проживав разом з заявником за адресою: квартира [ADDRESS] де і помер. Враховуючи що вона в той час разом з батьком до його смерті проживала на непідконтрольній Україні території та не може належними документами, які б були прийнятні для ПФУ підтвердити факт сумісного проживання, вона позбавлена можливості отримати пенсію батька на яку має повне право. Тому просить задовольнити заяву та встановити факт спільного проживання з батьком [PERSON] як члена сім`ї на момент його смерті- на [INFO] року. Заявник в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву в якій просить суд розглядати справу у її відсутність. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, однак надіслав відзив на заяву в якій зазначив, що дійсно встановлення факту сумісного проживання із пенсіонером на день його смерті є необхідною умовою для отримання суми пенсії, що підлягала виплаті воєнному пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю згідно з положеннями ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначені кошти не включаються до складу спадщини. Справу просять вирішити на розсуд суду, без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявниця, згідно довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України (а.с.8) тимчасово проживає на території смт.Нікольське Нікольського району Донецької області, а тому має право на звернення до Володарського районного суду із зазначеною заявою. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Калінінським РАЦС м. Донецька (а.с.9), копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 30.04.1977 року Палацом одруження м. Донецька (а.с.10) вбачається, що заявниця є донькою [PERSON] . Відповідно до копії заповіту [PERSON] заповідав все належне йому рухоме і нерухоме майно [PERSON] Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.07.2018 року Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] , [INFO] помер у віці 90 років у м.Донецьк Донецької області, України. (а.с.12) Після смерті [PERSON] [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину серії ППМ 743276 від 21.12.2018 року, яка складається з грошових виплат (пенсії) у розмірі 44415,00 грн., що свідчить, що пенсія була нарахована, але не отримана померлим пенсіонером. Однак, при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з за завою про отримання недоотриманої пенсії [PERSON] Ішутіній було відмовлено в виплаті недоотриманої пенсії батька , що підтверджується копією відмови № 352-і [NUMBER] від 04.01.2019 року, з посиланням на ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку із відсутністю довідки про сумісне проживання з батьком на день його смерті. (а.с. 13-18) Відповідно до положень ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військо службовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина(чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть № 37/1 від 16.04.2018 року, виданого КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Донецька»16.04.2018 року, смерть [PERSON] наступила за адресою: [ADDRESS] , (а.с.12). Згідно довідки Центру екстреної медичної допомоги в м.Донецьку встановлено, що [PERSON] 16.04.2018 року надавалась екстрена медична допомога в останній день його життя за адресою [ADDRESS] (а.с.30) Згідно відмітки про реєстрацію в паспорті заявниці [PERSON] встановлено, що вона має постійне місце проживання за адресою [ADDRESS] (а.с.6), що збігається з місцем смерті [PERSON] , зазначеного в лікарському свідоцтві про смерть [PERSON] та довідці про надання йому екстреної медичної допомоги. Факт сумісного проживання заявниці з батьком [PERSON] на день його смерті за адресою [ADDRESS] також підтверджується довідкою №34 від 18.03.2019 року інспекції по роботі з населенням мікрорайону «Текстильщк-3» (а.с.31) Суд приймає ці документи як докази виходячи із аналізу практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні . Так, у справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір\~ місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Виходячи із\~правової позиції\~Верховного Суду\~Касаційного цивільного\~суду в\~справі № 484/747/17,провадження № 61-44149св18 від 10.01.2019 року встановлено, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Таким чином, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що заявниця як член сім`ї проживала разом з батьком на момент його смерті. Встановлення зазначеного факту необхідно заявниці для отримання нею недоодержаної її батьком, як пенсіонером який отримував пенсію за Законом «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсійних виплат. Іншого способу реалізувати своє право заявниця не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved