Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні. Заявлені вимоги обґрунтовую тим, що 1989 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом. 19 липня 1997 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дарницькому районні міста Києва, отримував пенсію в розмірі 8300,00грн. Заявниця [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районні міста Києва, отримує пенсію в розмірі 2200,00грн. Таким чином, саме пенсія [PERSON] була джерелом існування сім`ї заявниці. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 01.12.2020 заявниця звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про призначення пенсії з підстав втрати годувальника. Однак, 12 січня 2021 року заявниці було відмовлено, оскільки відсутні документи, які підтверджують перебування [PERSON] на утриманні чоловіка. У зв`язку з викладеним заявниця просить суд встановити юридичний факт сумісного проживання та перебування на утриманні. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22.02.2021, справу за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні передано за підсудністю Деснянському районному суду міста Києва. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.03.2021 відкрито провадження по справі. Заявниця [PERSON] 12.05.2021 в судовому засіданні просила суд задовольнити заявлені вимоги посилаючись на обставини та докази, які викладені в заяві. 11.06.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності заявниці, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві в судові засідання свого представника не направили, 14.05.2021 до суду надійшли пояснення від представника заінтересованої особи відповідно до яких зазначено, що просять суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення, розгляд справи проводити за відсутності представника заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved