Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Заявник, лікар психіатр Марківського РТМО Філоненко О.І. звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо [PERSON] посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] потребує амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, так як він знаходиться на обліку у лікаря - психіатра з 2012 року з діагнозом «Шизофренія» і в даний час є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він має реальні наміри вчинити дії відносно оточуючих, що являють собою безпосередню небезпеку для них. У разі ненадання йому психіатричної допомоги, завдасть значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням стану. 17.01.2014 року хворий був оглянутий лікарем - психіатром Марківської РТМО, яка прийшла до висновку, що у хворого [PERSON] є тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки представляє небезпеку для оточуючих та себе. На підставі викладеного, заявник прохала суд винести рішення про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно [PERSON] В судовому засіданні представник Марківського РТМО Білецька С.М. заяву підтримала, прохала суд її задовольнити, так як [PERSON] дійсно потребує амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, доводи викладені у заяві підтримала у повному обсязі. Лікар - психіатр Марківського РТМО Філоненко О.І. заяву про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку щодо [PERSON] підтримала, прохала суд її задовольнити, та суду пояснила, що [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з 2012 року за психічним захворюванням. Двічи лікувався в Луганській обласній психіатричній лікарні ЛОПБ з 30.03.2012 року по 29.05.2012 року, СПБ з 24.08.2012 року по 16.10.2012 року, СПБ з 23.10.2013 року по 16.12.2013 року. Хворий потребує постійного підтримуючого лікування, та у прийомі відповідних ліків, оскільки відсутність останнього може првести до погіршення стану хворого. Однак хворий не завжди приходить до лікаря-психіатра на прийоми, тому прохає суд надати [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. В судовому засіданні законний представник хворого [PERSON] вказав, що хворий [PERSON] є його сином. [PERSON] є дійсно психічно хворим, та у зв'язку з загостренням психічної хвороби не може з'явитися в судове засідання. Щодо надання його сину амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не заперечує, прохал задовольнити заяву. Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, вважає, що є передбачені законом підстави для надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Суд, вислухавши представника заявника, лікаря - психіатра, законного представника хворого, дослідивши письмові докази, заслухавши думку прокурора, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки [PERSON], [INFO], дійсно потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. У відповідності до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Необхідність надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, підтверджується висновком лікаря-психіатра та висновком комісії лікарів-психіатрів, які містять обґрунтування про необхідність надання такої допомоги. Частина 4 вищезазначеної статті передбачає, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. В судовому засіданні судом було встановлено, що [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS] страждає тяжким психічним розладом, встановлений діагноз: «Шизофрения параноидная, эпизодический тип течения с наростающим дефектом, неполная ремиссия» (російською мовою). З 2012 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - психіатра. Вказані обставини та діагноз захворювання [PERSON] повністю підтверджуються Висновком лікаря -психіатра від 17.01.2014 року (а.с.2), Епікризом №2411 від 16.12.2013 року стосовно [PERSON].(а.с.3). Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved