Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Заявник лікар-психіатр Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька [PERSON] звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2015 року о 22.30 год. [PERSON] поступила на лікування до психіатричної лікарні в супроводі матері без направлення. Була під наглядом матері 14.12.2015 року, перші дні поводилась спокійно, приймала підтримуюче лікування, в подальшому почала дратуватись, перестала пити ліки, стала висловлювати претензії до матері, батька. За даними медичної карти амбулаторного хворого № 74170, медичної карти стаціонарного хворого № 3918, зі слів опікуна [PERSON] відомо, що психічні розлади з 24.09.1993 року. На стаціонарному лікуванні у дитячому та 4 відділенні Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька більше 50 разів з діагнозом: параноїдна шизофренія, проградіентний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений емоційно-вольовий дефект. 07.11.2011 року рішенням МСЕК встановлено І А група довічно. Передостаннє стаціонерне лікування проходила з 27.07.15 року по 14.12.2015 року. Вказує, що за рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.10.2001 року [PERSON] визнано недієздатною та рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.02.2015 року призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] Просить суд надати дозвіл на продовження госпіталізації [PERSON] в примусовому порядку до 6 місяців. В судовому засіданні заявник представник Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька [PERSON] заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд заяву задовольнити. Прокурор Невірець П.І. та заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримали заяву. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2015 року о 22.30 год. [PERSON] поступила на лікування до психіатричної лікарні в супроводі матері без направлення. Була під наглядом матері 14.12.2015 року, перші дні поводилась спокійно, приймала підтримуюче лікування, в подальшому почала дратуватись, перестала пити ліки, стала висловлювати претензії до матері, батька. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.10.2001 року [PERSON] визнано недієздатною та рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.02.2015 року призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів за №611 від 23.06.2016 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, депресивно-параноїдний синдром, з вираженим емоційно-вольовим дефектом, в даний час у стані загострення, яке позбавляє її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок чого вона неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3). Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для продовження госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару у примусовому порядку [PERSON], а тому заяву слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved