Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Заявник звернулася до суду з цією заявою, в якій просить визнати безвісно відсутнім свого сина [PERSON], обґрунтовуючи яку вказала таке. Її син разом зі своєю сімєю проживали за адресою [INFO]. 12 липня 2014 року вона в останнє бачила свого сина вранці, коли він разом із своїм з її другим сином [PERSON] прийшов до неї. Потім вони разом відправились до Петрівського ПВМ Станично-Луганського РВ ГУМВСУ в Луганській області, оскільки [PERSON] на той час виконував обовязки начальника Петрівського ПВМ. Протягом ранку вона розмовляла телефоном зі своїми синами. Останнього разу вона з ними спілкувалась близько 12 години, коли вони повідомили їй, що з ними все гаразд та вони повертаються до с. Валуйське. Під час повернення додому, в районі с. Плотина Станично-Луганського району, [PERSON] та [PERSON] були зупинені невідомими особами, після чого їх забрали у невідомому напрямку в транспортному засобі, який належав [PERSON], та з цього часу їх ніхто не бачив. 16 липня 2014 року вона, разом з дружинами синів, звернулась із заявами про викрадення її синів до чергової частини Старобільського РВ ГУМВСУ в Луганській області. На підставі цих заяв були внесені відомості до ЄРДР за № 12014130580000762 щодо незаконного позбавлення волі [PERSON] та [PERSON] Вона також звернулась до СБУ про розшук її дітей, однак отримала відповідь про те, що відносно її синів кримінальне провадження не розпочиналось та вони не затримувались. На цей час відомості щодо стану розслідування кримінального провадження відсутні. Також відсутні відомості за місцем проживання її сина про місце його знаходження. Визнання безвісно відсутнім її сина в судовому порядку їй необхідно для можливості отримання сином [PERSON] пенсії у звязку із втратою годувальника. В судовому засіданні заявник подану заяву підтримала, просила її задовольнити, при цьому додала, що про обставини зникнення її синів вона дізналась від військовослужбовця, який ніс службу на блокпосту поблизу с. Плотина Станично-Луганського району Луганської області. Цей військовослужбовець їй повідомив, що її синів забрали на звірку документів до с. Тепле. А останній сигнал з їхнього мобільного телефону був зафіксований біля с. Побєда Новоайдарського району Луганської області. Від заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області надійшла заява, в якій вони просили розглядати справу за їхньої відсутності. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Частиною третьою статті 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Біловодського районного суду Луганської області від 12 квітня 2017 року, яке набрало законної сили 25 квітня 2017 року, під час розгляду цивільної справи № 408/1467/17 за заявою [PERSON] судом був встановлений факт безвісної відсутності [PERSON], який зник разом зі своїм братом [PERSON] за тих же обставин, що заявник вказала у поданій в цій справі заяві. За таких обставин, враховуючи, що довідкою квартального комітету, яка була складена на підставі свідчень сусідів, за місцем проживання [PERSON] відсутні відомості щодо його місця перебування, а також те, що син [PERSON] [PERSON] відповідно до статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у разі визнання його батька безвісно відсутнім має право на отримання пенсії у звязку із втратою годувальника, суд не бачить підстав для незадоволення заяви [PERSON], оскільки факт безвісної відсутності її сина є доведеним і очевидним.

Outcome: approved