Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу з засудженим до позбавлення волі [PERSON]. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що з [PERSON] перебуває в шлюбі, який зареєстровано 04 червня 2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 53. Разом з тим, [PERSON] зазначила, що сторони від спільного життя мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Окрім того, заявник зазначила, що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2013 року її чоловіка було засуджено до 8 років позбавлення волі та з того часу останньому рахується строк відбуття покарання, яке він відбуває в Запоріжській ВК - 99. Також, заявник зазначила, що засудження [PERSON] до позбавлення волі зруйнувало ніж ними нетривкі сімейні стосунки, подальше збереження шлюбу негативно вплине на її інтереси та інтереси неповнолітньої дитини. Крім того, [PERSON] зазначила, що позбавлення волі чоловіка унеможливлює їх сумісне проживання та ведення спільного господарства, тому вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя її і відповідача як подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В зв'язку з чим, заявник просить розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась та подала заяву про розгляд справи в її відсутність, зазначивши в заяві, що заяву підтримує в повному обсязі, просила її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] повідомлений про час та місце судового засідання через місце відбуття покарання та відповідно до його письмової заяви він заяву [PERSON] підтримує. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 червня 2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 53 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (с. 110 К України). Оскільки заявник наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як заявник при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені її та дитини особисті та майнові права, крім того суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати, у відповідності до ч.7 ст. 235 ЦПК України, не відшкодовуються.

Outcome: approved