Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, у якій просить встановити факт належності їй, [PERSON] , трудової книжки № 178, заповнена 11 лютого 1995 року на [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що в її трудовій книжці серії № [NUMBER] , виданої 11.02.1995 року неправильно зазначено її ім`я « [PERSON] », тоді як справжнє ім`я « [PERSON] ». Ці помилки створюють для неї перешкоду в призначенні пенсії за віком, тому вона звернулася за захистом свого права до суду. [PERSON] до суду не з`явилася, але надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи та просила розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши письмові докази, суд вважає вимоги заяви такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд, встановив, що у трудовій книжці [PERSON] № 178, виданої 11.02.1995 року неправильно зазначено ім`я « [PERSON] », тоді як справжнє ім`я « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до копії паспорта заявниці вказана як « [PERSON] » (а.с.5). Картку платників податків видано [PERSON] . Згідно архівного витягу від 22.01.2007 року за №01-10/4 з протоколу засідання правління КСП «Більшовик» від 25.05.1994 року містяться відомості щодо прийняття заявниці в члени КСП, як [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до архівної довідки від 29.07.2021 року за №05-64/529, виданої згідно книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспників КСП «Більшовик» (СВК «Орчик»), ім`я заявниці зазначене « [PERSON] » (а. с. 8). Відповідно до архівної довідки від 29.07.2021 року за №05-64/530, виданої згідно з книгами обліку розрахунків по оплаті праці КСП «Більшовик», також ім`я заявниці вказано як « [PERSON] » (а. с. 9). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. vts20>Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що в трудової книжці № 178, виданої 11.02.1995 року неправильно зазначено ім`я заявниці « [PERSON] », тоді як справжнє ім`я « [PERSON] »». Таким чином, підлягає встановленню судом факт належності [PERSON] трудової книжки с№ 178, виданої 11.02.1995 року, який має юридичне значення, для заявниці, оскільки дозволяє реалізувати її право на призначення та отримання пенсії за віком.

Outcome: approved