Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Заявники звернулись до суду із заявою про оголошення фізичної особи [PERSON], [INFO], уродженця міста Миколаєва померлим. Днем смерті [PERSON] вважати [INFO]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги зазначають, що [INFO], їх син, брат [PERSON], [INFO], уродженець міста Миколаєва пішов з дому та до цього часу не повернувся. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва останнього визнано безвісно відсутнім. Цим же рішенням встановлено, що днем його зникнення вважається [INFO]. В місці постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] немає відомостей про його місце перебування з [INFO], тобто протягом двадцяти трьох останніх років. У судовому засідання заявники та представник заявника підтримали заяву. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження окрім іншого справи про оголошення фізичної особи померлою. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 27 вересня 2001 року рішенням Ленінським місцевим судом м. Миколаєва по справі №2-1968, за заявою [PERSON], визнано [PERSON], [INFO], уродженця м. Миколаєва, безвісно відсутнім. Зазначено, що із заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім звернулась дружина, яка з 03 грудня 1983 року перебуває в шлюбі з [PERSON], який [INFO] пішов із сімї і з того часу відомості про місце його перебування не відоме. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 грудня 1994 року квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Оголошення [PERSON] померлим, заявникам необхідне для оформлення спадщини на належну йому частку квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло №18465 від 14 листопада 1994 року. Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. При цьому, згідно з ч.1ст.47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Як роз'яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК (1502-06), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно зі ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявниками обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявниками та особою, яку вони просить оголосити померлою, матеріально-правового зв'язку, а саме з метою оформлення спадщини на належну йому частку квартири. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи надані суду докази в сукупності та приймаючи до уваги, що встановлення факту смерті необхідно заявникам для реалізації в повному обсязі їх прав, суд вважає заявлені вимоги щодо встановлення факту смерті особи обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В той же час днем смерті [PERSON] потрібно вважати саме набрання рішенням суду законної сили, а не день його зникнення [INFO], оскільки жодними належними доказами не доведено, що його зникнення повязано з загрозою смерті або загибелі від нещасного випадку. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved