Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

заявник просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме: державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Буртівською сільською радою 15.06.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 745, [PERSON], що померла [INFO] року, посилаючись на те, що [INFO] року померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Вона, як спадкоємець, звернулася до державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на спадкове майно та надала правовстановлюючі документи на нерухоме майно та земельні ділянки, в тому числі і на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5,32 га, що знаходиться на території Буртівської сільської ради. При перевірці даних спадкодавця, вказаних у державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Буртівською сільською радою 15.06.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 745, державним нотаріусом встановлена невідповідність прізвища спадкодавця, а саме: у державному акті на право власності на землю вказано прізвище «[PERSON]», а в інших документах (свідоцтво про смерть, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, довідка про присвоєння кадастрового коду земельній ділянці) вказано прізвище «[PERSON]». У зв'язку з цим державний нотаріус рекомендував їй звернутися до суду за місцем її реєстрації для встановлення факту належності правовстановлюючого документа на землю спадкодавцю [PERSON] Таким чином, вона змушена звернутися до Кагарлицького районного суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5.32 га спадкодавцю [PERSON] Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Представник заінтересованої особи в особі Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить суд слухати без участі представника сільської ради та погоджується з позовними вимогами позивача. Представник заінтересованої особи в особі Управління Держземагенства в Кагарлицькому районі в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить суд слухати без участі представника управління. Представник заінтересованої особи в особі Кагарлицької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить суд слухати без участі представника нотаріальної контори. З даною заявою згідні. Суд, вислухавши заявника і вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне заяву задовольнити. Суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Стаття 259 ЦПК України визначає, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, за правовими позиціями Верховного Суду України, щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. [INFO] року померла її баба [PERSON]. 15.11.2011 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона матиме за законом право заповіла [PERSON]. [PERSON] у своїй власності мала земельну ділянку, площею 5,32, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Буртівською сільською радою 15.06.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 745. Факт належності правовстановлюючого документа, а саме: державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Буртівською сільською радою 15.06.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 745, [PERSON], що померла [INFO] року підтверджується: копією свідоцтва про смерть на [PERSON], та копією заповіту. Виправлення помилки є неможливим шляхом виготовлення нового державного акта на право приватної власності на землю на [PERSON], оскільки такий державний акт повинен виготовляти лише власник. Таким чином, враховуючи, що факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, адже тягне виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав, і законом не визначено іншого порядку встановлення такого юридичного факту, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved