Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Заявник звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про оголошення [PERSON], [INFO], померлим. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] є сином її померлого чоловіка від першого шлюбу [PERSON] та проживав у [INFO]. Зазначає, що постійної роботи у нього не було та у 1996 році він раптово поїхав з м. Ужгорода у невідомому напрямку. З того часу, ніяких телефонних дзвінків та відомостей від нього не було, за місцем своєї реєстрації та загалом в м. Ужгороді не зявлявся. Встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини на квартиру [ADDRESS], спільним власником якої він також являється поряд з іншими членами сімї. Заявник у судовому засіданні просила задоволити заяву у повному обсязі з підстав та мотивів, зазначених у ній. Представник Ужгородського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області у судове засідання не зявився та в матеріалах справи міститься заява начальника відділу [PERSON], згідно з якою Ужгородський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області просить розглянути справу у відсутності представника відділу. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 293, 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі: оголошення фізичної особи померлою. Так, в судовому засіданні встановлено, що\~18 березня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №115715. Як вбачається з матеріалів справи, а саме Свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2006 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] та членам його сімї: [PERSON], [PERSON] ат [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 1996 року за адресою [ADDRESS], не проживає, підтвердженням чого є довідка голови правління ОСББ «Дружба» №003 від 07.02.2018 року. Також, у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідом заявника та проживає за адресою [INFO]. Підтвердила, що [PERSON] не проживає за адресою [INFO], не проживає близько 15-20 років. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що проживає за адресою [INFO], та додала, що також знає заявницю і підтвердила факт відсутності [PERSON] за місцем проживання більше 10 років. З оглянутої в судовому засіданні довідки, наданої відділом обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області за вих. №3.1.8/175 від 08.01.2019 року, [PERSON], [INFO], зареєстрованим чи проживаючим за адресою [INFO], та с. Порошково Перечинського району не значиться. Також, згідно наданої Управлінням у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області інформації, [PERSON] за відомостями Управління зареєстрованим як субєкт підприємницької діяльності не значиться. Частиною 1 статті 46 ЦК України визначено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Стаття 47 ЦК України\~передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Виходячи з вищенаведеного, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення [PERSON] померлим, оскільки за останнім місцем його проживання відсутні відомості щодо нього більше трьох років. В п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. \~Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] судом у точності не може бути встановлено, то останнього необхідно оголосити померлим з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved