Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця [INFO], померлого 11 квітня 2015 року вдома у міста Єнакієве Донецької області в Україні внаслідок гострої серцево-судинної недостатності, атеросклеротичного кардіосклерозу. Зазначив, що вказані обставини підтверджуються: лікарським свідоцтвом про смерть №291 від 11 квітня 2015 року та довідкою про причину смерті №291 від 11 квітня 2015 року, виданими «Бюро судово-медичної експертизи», що знаходиться на окупованій території, а також свідоцтвом про смерть серії І-НО 834682, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області 15 квітня 2015 року за зразком, що використовується на території, тимчасово непідконтрольній Україні та свідоцтвом про проведення поховання померлого. При зверненні заявника до Центрального районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть належного зразку, йому було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті було предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, [PERSON], діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК. Заявник та [PERSON] надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВА №274068, виданого Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області 16 березня 2005 року, [PERSON] народилася 03 березня 1980 року у місті Єнакієве Донецької області. Із довідки №1411037573 від 09 серпня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що остання проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] є дочкою [PERSON], 10 вересня 1948 року, що підтверджується свідоцтвом про народження першої, серії IV-HO №398332, виданим Міським відділом ЗАГС міста Єнакієве Донецької області. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВЕ №563953, виданого Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області у січні 2002 року, [PERSON] народився [INFO] у місті Орськ Оренбургської області. Судом встановлено, що [PERSON] помер 11 квітня 2015 року вдома у місті Єнакієве Донецької області в Україні внаслідок гострої серцево-судинної недостатності, атеросклеротичного кардіосклерозу. Цей факт підтверджується, зокрема, лікарським свідоцтвом про смерть №291 від 11 квітня 2015 року та довідкою про причину смерті №291 від 11 квітня 2015 року, виданими «Бюро судово-медичної експертизи», що знаходиться на окупованій території; а також свідоцтвом про смерть серії І-НО 834682, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області 15 квітня 2015 року за зразком, що використовується на території, тимчасово непідконтрольній Україні та свідоцтвом про проведення поховання померлого №22067. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Єнакієве входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За положеннями ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з цим, [PERSON] звернулася до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом щодо розяснення порядку реєстрації актів цивільного стану за вих.648/15.2-06-116 від 07 жовтня 2016 року, їй було повідомлено, що реєстрацію смерті [PERSON] за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав його спадкоємців, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved