Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Заявник - лікар-психіатр Комунальної установи «Барська центральна районна лікарня» [PERSON] звернувся до суду з заявою про продовження [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку обгрунтовуючи тим, що останній хворіє психічним захворюванням з поставленим діагнозом: психічний (шизофреноподібний) розлад, обумовлений вживанням коноплі, перебуває під диспансерним наглядом. На підставі рішень суду на даний час [PERSON] надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. У разі припинення психіатричної допомоги наступить погіршення його психічного стану. Оскільки [PERSON] має нестійкий настрій, неадекватну поведінку, яка супроводжується негативним та небезпечним відношенням до його матері та оточуючих, підтримуюче лікування самостійно не приймає, тому 24.05.2014 року лікар-психіатр запропонував [PERSON] дати згоду на нагляд та амбулаторне лікування, однак хворий відмовився надати на це згоду. 24.05.2014 року останній був оглянутий комісією лікарів психіатрів КУ «Барська ЦРЛ», яка підтвердила доцільність подальшого диспансерного нагляду та амбулаторного лікування в примусовому порядку. Тому лікар-психіатр КУ «Барська центральна районна лікарня» [PERSON] просить продовжити [PERSON] амбулаторне лікування в примусовому порядку. Заявник - лікар-психіатр КУ «Барська ЦРЛ» [PERSON] в судовому засіданні заявлену вимогу підтримав та наполягав на її задоволенні. Прокурор Леонов А.С. вважає, що є усі підстави для задоволення заяви про продовження [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про продовження амбулаторної психіатричної допомоги щодо нього у примусовому порядку. Заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, [PERSON], дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заявлену вимогу необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2013 року [PERSON] продовжено амбулаторне примусове лікування як захід медичного характеру (а.с.2). Вищевказаним рішення суду встановлено, що згідно постанови Барського районного суду Вінницької області від 06.04.2012 року до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного заходу з загальним режимом нагляду. 21.06.2012 року [PERSON] був представлений на ЛКК, згідно висновку якого було рекомендовано продовжити примусове лікування як захід медичного характеру. 06.09.2012 року [PERSON] був представлений на ЛКК, згідно висновку якого рекомендовано за станом здоров'я змінити примусове лікування на амбулаторне примусове лікування як захід медичного характеру. 26.09.2012 року Ленінським районним судом м.Вінниці за заявою ВОПНЛ ім.акад. О.І.Ющенка замінено примусове стаціонарне лікування зі звичайним режимом нагляду на амбулаторне примусове лікування як захід медичного характеру. 28.09.2012 року у супроводі матері [PERSON] був виписаний з відділення на примусове амбулаторне лікування за місцем проживання. Вдома підтримуюче лікування останній не приймав. Стан його здоров`я погіршився. Останній відмовлявся від їжі, їв зубну пасту, стружку заліза, не спав, був злісний, конфліктний, відмовлявся відвідувати дільничного психіатра. Згідно рішення Вінницького міського суду від 01.03.2013 року [PERSON] був госпіталізований до ВОПНЛ ім.ак.О.І.Ющенка в примусовому порядку. Згідно рішення Барського районного суду Вінницької області від 23.12.2013 року [PERSON] продовжено амбулаторне примусове лікування як захід медичного характеру (а.с.3). Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] перебуває під диспансерним наглядом лікаря-психіатра Комунальної установи «Барська центральна районна лікарня» з 10.10.2012 року. Неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в сьомому відділенні ВОПНЛ ім.Ющенка, психіатричному відділенні КУ «Барська ЦРЛ». Остання госпіталізація у сьомому відділенні ВОПНЛ ім.Ющенка проводилась з 25.12.2013 року по 25.03.2014 року, де [PERSON] перебував на примусовому лікуванні. 24.05.2014 року лікарем-психіатром Комунальної установи «Барська центральна районна лікарня» [PERSON] було запропоновано [PERSON] дати згоду на нагляд та амбулаторне лікування, однак останній згоди на це не надав. Згідно висновку акта комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру №5 від 24.05.2014 року [PERSON] за станом здоров`я потребує продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги як заходу медичного характеру (а.с.4-9). Встановлено, що захворювання [PERSON] носить хронічний характер з частими загостреннями та періодичними психотичними станами і потребує постійного амбулаторного лікування, останній підтримуючого лікування самостійно не приймає та у разі припинення надання психіатричної допомоги може наступити погіршення його психічного стану. Останній проінформований про свій стан та необхідність продовження курсу лікування. [PERSON] потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку без його усвідомленої згоди, оскільки він має тяжкий розлад у формі зазначеного діагнозу, в силу якого змінюється його поведінка та він може заподіяти значну шкоду своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи. Згідно ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватись без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу. Внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Згідно ч.4 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад шість місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги.

Outcome: approved