Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. 30 червня 1989 року комунальним відділом виконкому Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області їй було видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на 51/191 частину житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до якого вказана частина житлового будинку належить на праві приватної власності [PERSON] . Свідоцтво було видано на підставі рішення виконкому Нікопольської районної ради Дніпропетровської області №135 від 23.06.1989 року. Право власності на зазначену частину житлового будинку було зареєстровано КП «МБТІ» м. Нікополь також на ім`я [PERSON] . Свідоцтво про право власності на 51/191 частину зазначеного житлового будинку є правовстановлюючим документом, оскільки воно підтверджує її право власності на частину вказаного житлового будинку. Дане свідоцтво виконано російською мовою. 03 жовтня 1969 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». В її свідоцтві про народження та в її свідоцтві про шлюб з [PERSON] її ім`я зареєстровано як « [PERSON] » російською мовою. 27 травня 1977 року вона розірвала шлюб з [PERSON] і залишила собі прізвище « [PERSON] ». В свідоцтві про розірвання шлюбу також зареєстровано її ім`я як « [PERSON] » російською мовою. На той час, коли їй було видано зазначене свідоцтво про право власності на частину житлового будинку, її прізвище залишалося « [PERSON] ». 06 жовтня 1990 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». 13 червня 2006 року на її ім`я, а саме « [PERSON] » був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,2387, розташовану в [ADDRESS] з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку серії ЯБ №876779. Зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку на її ім`я був виданий на підставі рішення сесії Шолохівської сільської ради №ХV-ХХІ від 15.04.1994 року. Згідно зазначеного державного акту на земельну ділянку, на час його видачі вона проживала в житловому будинку [ADDRESS] . Спочатку після видачі вказаного свідоцтва вона не звернула належної уваги на вказані розбіжності у її імені і тільки зараз, в 2020 році, коли виникло питання про реєстрацію в її житловому будинку її зятя, компетентні органи звернули її увагу на вказану обставину, що має суттєве значення. Просить встановити факт належності їй свідоцтва № [NUMBER] від 30.06.1989 року про право на 51/191 частину житлового будинку [ADDRESS] , яке було видане відділом комунальної власності виконкому Шолохівської сільської ради Дніпропетровської області на ім`я [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Об`єднана територіальна громада м. Покров Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність, при прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1989 року, виданого головою комунального відділу виконкому Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, [PERSON] належить на праві приватної власності 51/191 частина житлового будинку [ADDRESS] . Вказане свідоцтво було видано на підставі рішення виконкому Нікопольської районної ради Дніпропетровської області №135 від 23.06.1989 року (а.с.5). Анкетні дані заявниці [PERSON] підтверджуються копією її паспорту серії [NUMBER] , виданого Нікопольським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 27.12.1996 року на ім`я [PERSON] , яка народилася в м. Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 06.12.2012 року (а.с.4). Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 12.01.1999 року Нікопольською об`єднаною державною податковою інспекцією, [PERSON] має ідентифікаційний номер платників податків - [NUMBER] (а.с.4об). 03 жовтня 1969 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». В її свідоцтві про народження та в її свідоцтві про шлюб з [PERSON] її ім`я зареєстровано як « [PERSON] » російською мовою (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.05.1977 року, виданого Нікопольським райвідділом ЗАГС, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.8). 06 жовтня 1990 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.9). Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому, організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В зв`язку з тим, що в зазначеному свідоцтві про право власності на частину житлового будинку від 30.06.1989 року ім`я заявниці невірно зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] » російською мовою їй необхідно встановити факт належності їй вказаного правовстановлюючого документу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на підставі правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.06.1989 року, виданого Комунальним відділом виконкому Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, належить 51/191 частина житлового будинку [ADDRESS] , однак у вказаному свідоцтві ім`я заявника не співпадає з її паспортними даними, дані розбіжності, поза розумним сумнівом, виникли внаслідок не автентичного перекладу імені заявниці з російської на українську мову при видачі даного правовстановлюючого документу, виправлення помилки установою, яка видала цей документ неможливо, а встановлення факту належності вказаного документу заявниці має для останньої юридичне значення, оскільки дає їй право реалізувати свої повноваження власниці по розпорядженню належним їй майном, тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.295 ЦПК України, при ухваленні судом рішення понесені судові витрати не відшкодовуються, тому судові витрати слід віднести на рахунок заявника. На підставі викладеного та

Outcome: approved