overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Заявники - [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви вказали, що [INFO] помер їхній батько - [PERSON] , який проживав та був зареєстрований на день смерті по [ADDRESS] . На день його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, право на земельну частку (пай), який знаходиться на території Сестринівської сільської ради Козятинського району, право на яку належало [PERSON] , тобто, спадкодавцю, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №030371503715, виданого на ім`я [PERSON] . Оформити свої спадкові права на майно після смерті батька вони не можуть, оскільки в правовстановлюючому документі допущена помилка в написанні ім?я їхнього батька та вказано його ім?я - « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть їхнього батька, його ім?я вказано - « [PERSON] », тобто, з двома буквами - «л». Дана помилка перешкоджає їм оформити свої спадкові права, а тому, і просять встановити даний юридичний факт. В судове засідання заявники не з?явились, однак, подали до суду письмові заяви, в яких просять слухати справу у їхню відсутність, вимоги заяви підтримуть. Представник заінтересованої особи - в судове засідання, також, не з`явився, однак, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявників - [PERSON] , який проживав та був зареєстрований на день смерті по [ADDRESS] (а.с.12,21-22). На день його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, право на земельну частку (пай), який знаходиться на території Сестринівської сільської ради Козятинського району, право на яку належало [PERSON] , тобто, спадкодавцю, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №030371503715, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.15). Оформити свої спадкові права на майно після смерті батька вони не можуть, оскільки в правовстановлюючому документі допущена помилка в написанні ім?я їхнього батька та вказано його ім?я - « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть їхнього батька, його ім?я вказано - « [PERSON] », тобто, з двома буквами - «л». Дана помилка перешкоджає заявникам оформити свої спадкові права. Вищевказаний юридичний факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документу доведений в судовому засіданні, наданими письмовими доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Заявники - [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви вказали, що [INFO] помер - [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . На день його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, земельна ділянка, площею - 2, 9334 га та площею - 3, 2328 га, які розташовані на території Пиковецької сільської ради, Козятинського району, Вінницької області. Вони є спадкоємцями за заповітом від 01 серпня 2014 року, який посвідчений секретарем Пиковецької сільської ради Козятинського району та зареєстрований в реєстрі за №70. Інших спадкоємців, а також осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні не має. Однак, оформити свої спадкові права на майно вони не можуть, тому, що в правовстановлюючих документах допущені помилки. В судове засідання заявники не з?явились, однак, подали письмові заяви, в яких прося слухати справу у їхню відсутність, вимоги заяви підтримують. Представник заінтересованої особи - в судове засідання не з`явилась, однак, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, не заперечує проти задоволення вимог заяви. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] помер - [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.16). На день його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, земельна ділянка, площею - 2, 9334 га та площею - 3, 2328 га, які розташовані на території Пиковецької сільської ради, Козятинського району, Вінницької області. Вони є спадкоємцями за заповітом від 01 серпня 2014 року, який посвідчений секретарем Пиковецької сільської ради Козятинського району та зареєстрований в реєстрі за №70 (а.с.20). Інших спадкоємців, а також осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні не має. Однак, оформити свої спадкові права на майно вони не можуть, тому, що в правовстановлюючих документах допущені помилки (а.с. 17-18). Вищевказані юридичні факти належності правовстановлюючого документу та родинних відносин доведені в судовому засіданні, наданими письмовими доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із заявою про встановлення факту належності правоустановлюючого документу. В обґрунтування заяви вказали, що 06.11.2000 року померла [PERSON], а 28.08.2004 року помер [PERSON], які постійно проживали в приватизованій ними квартирі [ADDRESS]. В подальшому вул. Леніна було перейменовано на вул. Миру, а нумерацію будинку з № 2 змінено на № 45. В процесі оформлення спадщини нотаріус звернула увагу на те, що в Свідоцтві про право власності на житло всі прізвища співвласників були записані не вірно, замість правильного написання - «Даценко» було записано не вірно - «Доценко». Із-за даної помилки в правовстановлюючому документі, вони не мають можливості оформити спадкове майно. В судове засідання заявники не з?явились, однак, подали до суду письмові заяви, в яких просять слухати справу у їх відсутність, вимоги заяви підтримали. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, однак, подав до суду письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення заяви і просить слухати справу без участі представника. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що 06.11.2000 року померла [PERSON], а 28.08.2004 року помер [PERSON], які постійно проживали в приватизованій заявниками квартирі [ADDRESS]. В подальшому вул. Леніна було перейменовано на вул. Миру, а нумерацію будинку з № 2 змінено на № 45. В процесі оформлення спадщини нотаріус звернула увагу на те, що в Свідоцтві про право власності на житло всі прізвища співвласників були записані не вірно, замість правильного написання - «Даценко» було записано не вірно - «Доценко». Із-за даної помилки в правовстановлюючому документі, заявники не мають можливості оформити спадкове майно. В судовому засіданні, із наданих письмових доказів встановлений факт належності вищевказаного правовстановлюючого документу заявникам та їх померлим близьким родичам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Заявники - [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви вказали, що [INFO] померла їхня мати - [PERSON]. На день її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яку вони прийняли в шестимісячний строк, але оформити нотаріально свої спадкові права не можуть, так як є розбіжності їхніх прізвищ та прізвища матері. Родове прізвище матері є - «[PERSON]», а їхнє записано, як - «[PERSON]», що призвело до розбіжності в їхніх документах. В судове засідання заявники не з?явились, однак, їхній представник подала до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність, вимоги заяви підтримує. Представник заінтересованої особи - Сокілецької сільської ради Козятинського району в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день і час слухання справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявників - [PERSON]. На день її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яку заявники прийняли в шестимісячний строк, але оформити нотаріально свої спадкові права не можуть, так як є розбіжності їхніх прізвищ та прізвища померлої матері. Родове прізвище матері є - «[PERSON]», а їхнє записано, як - «[PERSON]», що призвело до розбіжності в їхніх документах. Факт родинних відносин заявників з їхньою померлою матір?ю підтверджується наданими в судове засідання письмовими доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи тим, що спільне життя не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя, у звязку з чим між ними виникають сварки та суперечки. Між подружжям втрачено почуття поваги та любові один до одного. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Між ними досягнуто згоди щодо місця проживання сина та участі у вихованні та утриманні дитини того з батьків, хто проживатиме окремо. Заявники у судове засідання не з'явилися, однак подали заяви про слухання справи у їх відсутності, щодо примирення заперечили. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08.05.2010 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 065338, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 458. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 17.09.2011 року, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 146342, виданим відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 2279. Заявники [PERSON] та [PERSON] 08.04.2016 р. уклали нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Судом встановлено, що даний договір не порушує інтереси дитини. Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги один до одного та не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Заяви про відкликання заяви про розірвання шлюбу від будь-кого з подружжя в порядку вимог ч. 4 ст. 109 Сімейного кодексу України до суду не надходило. Згідно з вимогами ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що заяву слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08.05.2010 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 458.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи тим, що спільне життя не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя, у звязку з чим між ними виникають сварки та суперечки. Між подружжям втрачено почуття поваги та любові один до одного. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Між ними досягнуто згоди щодо місця проживання сина та участі у вихованні та утриманні дитини того з батьків, хто проживатиме окремо. Заявники у судове засідання не з'явилися, однак подали заяви про слухання справи у їх відсутності, щодо примирення заперечили. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15.07.2004 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД № 093662, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №719 від 15.07.2004 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 27.02.2006 року, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, серії І-ИД №020584, актовий запис № 510 від 14.03.2006 року. Заявники [PERSON] та [PERSON] 08.07.2015 року уклали нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Судом встановлено, що даний договір не порушує інтереси дитини. Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги один до одного та не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Заяви про відкликання заяви про розірвання шлюбу від будь-кого з подружжя в порядку вимог ч. 4 ст. 109 Сімейного кодексу України до суду не надходило. Згідно з вимогами ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що заяву слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15.07.2004 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №719.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Заявники, [PERSON] та [PERSON] , звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. На обґрунтування своєї заяви заявники зазначили, що 09.08.2008 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають дитину: доньку, [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що сімейні відносини не склались, у них виявились різні життєві погляди, цілі і прагнення, в через постійні суперечки та відсутність взаєморозуміння подальше спільне життя стало неможливим. Вказують, що достатній час, приблизно з початку 2019 року проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує формально, проти примирення заперечують. Всі істотні питання з приводу здійснення ними прав та обов`язків щодо спільної дитини після припинення шлюбу, у томі числі визначення місця проживання дитини, форми та методи виховання дитини, форми та порядок її утримання, між заявниками було врегульовано Договором між батьками про визначення місця проживання дитини та сплату аліментів на дитину, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фетісовою В.О. 06.03.2020 року. Посилаючись на викладені обставини справи просять суд: розірвати між ними шлюб. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року відкрито провадження в справі. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.16). У судове засідання сторони не з`явилися, надали суду заяви, про розгляд справи за їх відсутності та підтримали заяву про розірвання шлюбу. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Заявники, [PERSON] та [PERSON] , звернулись до деснянського районного суду м. Києва з заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. На обґрунтування своєї заяви заявники зазначили, що 24 квітня 2010 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина, [PERSON] , [INFO] , та доньку, [PERSON] , [INFO] . Вказують, що на сьогоднішній день шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Переконані, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливим та таким, що суперечить інтересам подружжя. Водночас, між Заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі у забезпечені умов життя та виховання дітей того з батьків, хто проживає окремо, а також вирішено питання матеріального забезпечення дітей після розірвання шлюбу, що підтверджено Договором між батьком і матір`ю про місце проживання дітей та про участь у їх виховані від 24.02.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасюк Т.М., зареєстрований в реєстрі за №225. Посилаючись на викладені обставини справи просять суд: розірвати між ними шлюб. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 березня 2020 року відкрито провадження в справі за заявою [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа - Орган Опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.16). У судове засідання сторони не з`явилися, надали суду заяви, про розгляд справи за їх відсутності та підтримали заяву про розірвання шлюбу. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаною заявою та просять розірвати шлюб, укладений між ними, зареєстрований 22 листопада 2006 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1754. Свою заяву заявники обґрунтовують тим, що 22 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Вказують на те, що шлюбне життя між ними не склалося, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства, виховання дитини. Спільне господарство разом не ведеться, проживають окремо. Беручи до уваги вищевикладене, вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме особистим інтересам дитини та один одного. Заявники в судовому засіданні заяву підтримали з викладених у ній підстав та просили задовольнити. Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 22 листопада 2006 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 1754 (а.с.3). Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю, про що 19.06.2014 року було укладено та нотаріально посвідчено договір між батьками про умови виховання та утримання дитини. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення спільної заяви щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаною заявою та просять розірвати шлюб, укладений між ними, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2572 від 20.08.2008. Свою заяву заявники обґрунтовують тим, що в 2008 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Вказують на те, що шлюбне життя між ними не склалося. Під час шлюбу неодноразово виникали непорозуміння та сварки внаслідок існування різних життєвих поглядів на сімейне життя та сімейні цінності. Однієї сім'єю проживали до березня 2014 року, після чого спільне проживання фактично було припинено. Спільне господарство разом не ведеться. Беручи до уваги вищевикладене, вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме особистим інтересам дитини та один одного. Заявники в судовому засіданні заяву підтримали з викладених у ній підстав та просили задовольнити. Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно із ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 20 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2572. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю, про що 02.07.2014 року було укладено та нотаріально посвідчено договір про участь у вихованні та утриманні дітей. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний.

Outcome: approved