Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з даною заявою в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 06 листопада 1982 року на прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування заяви зазначає, що 06 листопада 1982 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , про те в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] видане 06 листопада 1982 року її прізвище зазначено як « [PERSON] ». При оформленні документів на призначення пенсії за віком, було виявлено розбіжності в документах заявниці. А оскільки іншим чином підтвердити даний факт не має можливості, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала заявлені вимоги із підстав викладених в заяві. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в [ADDRESS] (а.с.6). 06 листопада 1982 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с.7). Копією паспорта підтверджується, що заявник в паспорті записана як [PERSON] (а.с.3). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. визначено, що суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`я, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові тощо. Згідно ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналізуючи встановлені у справі обставини та дослідивши надані заявницею докази в їх сукупності, суд вважає вимоги заявниці в частині встановлення факту належності правовстановлюючих документів обґрунтованими. Підстав, які б спростовували їх належність заявнику, не встановлено. А тому суд прийходить до висновку, що встановлення факту, про який просить заявниця, має для неї юридичне значення та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованих осіб, а тому встановлює факт належності вказаного документу померлому та задовольняє заяву в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved