Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначила, що [INFO] вона, перебуваючи у шлюбі із [PERSON], у м. Луганську народила дитину жіночої статі - [PERSON], про що їй було видане медичне свідоцтво про народження № 669 від 15.08.2017. Оскільки вона з чоловіком є громадянами України, реєструвати народження дитини вони бажають у державних органах України. Встановлення факту народження надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, підтвердження громадянства України та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Заявник [PERSON] та представник заявника - адвокат Осьмак Я.В. в судове засідання не з'явилися, представник заявника в своїй заяві просив справу розглянути без його присутності та присутності заявника, на задоволенні заяви наполягав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника, рішення просить прийняти на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено наступні обставини: Заявник [PERSON], [INFO] є громадянкою України, (а.с.4- 5); перебуває в шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.7). [INFO] [PERSON] народила дитину жіночої статі, про що отримала медичне свідоцтво про народження (а.с.8) та свідоцтво про народження (а.с.9). При зверненні до Сватівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області, щодо можливої реєстрації факту народження дитини, заявнику було роз'яснено, що медичні документи оформленими медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській влади, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідність до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження дитини. Оскільки документу встановленої законодавством форми на підтвердження факту народження дитини не надано, тому заявнику відмовлено у державній реєстрації народження дитини (а.с.15). Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК суди можуть встановлювати факти народження особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч.2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України визначено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до вимог ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно ст. 133 Сімейного Кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовій режим на тимчасово окупованій території України», якою передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою вищезазначеної статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.ст. 3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, надане заявником медичне свідоцтво про народження, свідоцтво про народження, як докази суд не приймає до уваги, оскільки вони є недійсними, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 57 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника, крім того, факт народження дитини підтверджується наданими копією виписки з історії розвитку новонародженого, фотознімками батьків з новонародженою дитиною. У зв'язку з чим, суд вважає необхідним встановити факт народження дитини - дівчинки [INFO] в м. Луганську Луганської області від матері [PERSON], батька- [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved