Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Заявник звернувся Київського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту приналежності їй правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД 13-765, виданого на підставі рішення Новодофінівської сільської ради від 27.12.1994 року№9 на імя [PERSON], та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №221 від 27 грудня 1995 року. оскільки у такому документі, за переконанням заявника, наявна описка, та неправильно вказано його по-батькові «Филиппович» замість належного «Пилипович», та з такого випливає обмеження прав заявника, оскільки в наслідок такої неточності він фактично обмежений у можливості здійснювати свої права власника щодо зазначеної земельної ділянки, яка розташована за адресою: СМ «Новодофінівський», СТ «Комунальшик», вул. Прилиманська, ділянка №44 Обґрунтовуючи свої вимоги заявник наголошував на тому, що вижиті ним заходи позасудового виправлення зазначеної помилки належних результатів не дали, та з такого він немає можливості встановлення вказаного факту приналежності правовстановлюючого документу у іншому, від судового, порядку. В судове засідання сторони, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, не зявились, про поважні причини неявки суд не повідомили. Заявник звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав з викладених у заяві про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу підстав. Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Звертаючись до суду за захистом свого права заявник самостійно визначає предмет та підстави позову. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень Так, дослідивши доводи заявника, перевіривши їх долученими до матеріалів справи доказами, суд встановив наступне. Відповідно до проведеного аналізу копії Державного акту на право приватної власності на землю ОД 13-765, що виданий на підставі рішення Новодофінівської сільської ради від 27.12.1994 року№9, копії Акту від 23.02.1995 року про передачу у приватну власність земельної ділянки, копії картки платників податків, виданої на імя [PERSON], копії паспорта громадянина України (Серія та номер: КК 035341, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 15 червня 1998 року), де російською мовою по-батькові заявника вказано «Филиппович», копії посвідчення №99 від 02 червня 1972 року про присвоєння заявнику, на підставі Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 02 червня 1972 року, почесного звання Заслуженого будівельника Української РСР, де його по-батькові українською мовою вказано «Пилипович», та одночасно вказано російською мовою «Филиппович», вбачається, що заявником належним чином обґрунтовані обставини, що викладені у заяві про визнання приналежності правовстановлюючого документу. Виходячи з вищевикладеного, згідно ст.256 ЦПК України, відповідно до якого суд вправі розглядати справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються дійсними з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, враховуючи обґрунтовані посилання заявника на безпідставне обмеження його прав як власника зазначеного майна, що відбувається через невідповідність написання його прізвища у державному акті про право приватної власності на землю суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

Outcome: approved