Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Заявник, звернувшись до суду із цією заявою, просила встановити юридичні факти постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] та й на момент його смерті [INFO] без реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] . На обґрунтування поданого заявник вказувала, що з осені 2003 р. почала проживати разом, однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вони проживали разом, однією сім`єю, мали спільний бюджет та спільне господарство, піклувались та підтримували один одного. Заявник також посилалась на те, що за часи спільного життя вони разом із спадкодавцем у 2004 р. приймали рішення про переоформлення житлового будинку по [ADDRESS] , на [PERSON] . Після смерті спадкодавця [PERSON] 25 липня 2014 р. вона поховала останнього, та продовжила жити у будинку [ADDRESS] . Далі, у травні 2021 р. вона звернулась до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] і яка складається із земельної ділянки, яку останній мав на праві власності та житлового будинку де вони проживали разом і залишилась проживати вона. Проте, нотаріус надав роз`яснення про необхідність встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту необхідно їй для отримання права на спадщину, як спадкоємець 4-ї черги. Від імені заінтересованої особи, Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, представник проти задоволення заяви заперечував. Посилався на необхідність витребування копії спадкової справи від нотаріуса та на можливе існування спадкоємців іншої черги. Судом встановлено наступне: [PERSON] помер [INFO] , що було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області та 29 липня 2014 р. складено актовий запис №320. Свідоцтво про смерть [NUMBER] . За життя [PERSON] мав на праві приватної власності земельну ділянку № [NUMBER] , площею 5,99 га, розташовану на земельному масиві № 15 на території Анатолівськї сільської ради Березівського району Одеської області. Державний акт на право приватної власності на землю РІ №467707. Як свідчить з довідки з виконавчого комітету Розквітівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області від 03 червня 2020 р. за №559/02-23 [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] був зареєстрований по [ADDRESS] .. На день смерті [PERSON] разом із ним були зареєстровані не родичі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Також, як свідчить з довідки з виконавчого комітету Розквітівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області від 22 березня 2021 р. за №659/02-23 [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] проживав без реєстрації по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] разом із ним постійно проживала співмешканка [PERSON] , [INFO] .. Заявник [PERSON] та [PERSON] до дня смерті останнього, мали спільний бюджет, спільне господарство, приймали спільні рішення та вважали себе родиною. Крім наведеного судом встановлено, що [PERSON] , співмешканка померлого [PERSON] , після смерті останнього понесла всі витрати пов`язані із похованням останнього. Вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку. Як було зазначено Конституційним судом у своєму рішенні від 03 червня 1999 р. по справі №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою ознакою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла . Положеннями ч.4 ст.3 СК України передбачено, що сім?я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з наведеного, а саме, що сім?я створюється у тому числі і на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, на думку суду ознаками сім?ї в такому випадку є: спільне проживання двох чи більше осіб в одному помешканні; ведення спільного господарства, сімейний побут, єдиний кошторис; наявність між членами такої сім?ї взаємних прав і обов?язків; спільнота любові і солідарності, тощо. Виходячи з аналізу положень ч.1 ст.8 Європейської конвенції з прав людини, прийнятої 04 листопада 1950 р., що набрала чинності для України 11 вересня 1997 р., питання щодо кваліфікації життя як «сімейного» виникає тільки у разі достатньо близького фактичного зв`язку, емоційної єдності, спільного побуту, проживання, наявності специфічних взаємних прав та обов`язків. Як було встановлено судом заявник тривалий час проживала разом із спадкодавцем [PERSON] у одному приміщенні, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний побут, єдиний кошторис, взаємні права та обов`язки, їхні стосунки між собою були з любов`ю та солідарністю. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на вищенаведене на думку суду є доведеним, що заявник проживала однією сім`єю не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] та й на момент його смерті [INFO] , без реєстрації, в житловому будинку [ADDRESS] , що їхні стосунки носили характер сімейних, у зв`язку з чим вона відноситься до спадкоємців четвертої черги і можливо визнати факт спільного проживання. Приймаючи рішення по справі судом не враховуються посилання представника заінтересованої особи на необхідність у витребуванні копії спадкової справи та на можливе існування інших спадкоємців. Так, судом встановлено, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась саме заявник. Вказане свідчить про те, що саме вона є ініціатором оформлення спадщини, яку вона отримала після смерті [PERSON] і ніяких інших осіб які претендували на майно, що залишилось після смерті останнього, не існує. Також, на думку суду висловлене представником заінтересованої особи, що можуть існувати спадкоємці іншого ступеню спорідненості має характер припущення, будь яких необхідних, допустимих, достовірних, а у своєї сукупності достовірних доказів ним не надано. При цьому суд звертає увагу на те, що сутністю окремого провадження є те, що в ньому відсутній спір про право, об`єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, а предметом судової діяльності є встановлення визначених юридичних фактів і станів з метою подальшого здійснення заінтересованими особами своїх суб`єктивних прав, а також специфічна судова процедура.

Outcome: approved