Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: належності державного акту на право приватної власності на землю серії ХР 25-00-095735 від 02.04.1999 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі - продажу № 2-1192 від 03 вересня 1998 року придбав земельну ділянку для садівництва площею 0,10 га, розташовану на території Лизогубівської сільської ради садового товариства «Оргтехніка-2», ділянка № [NUMBER] . Звернувшись до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області для отримання кадастрового номеру на зазначену земельну ділянку, йому було відмовлено, оскільки вказаний правовстановлюючий документ видано на ім`я « [PERSON] », в той час як правильним є « [PERSON] », іншим шляхом, крім звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим. В судове засідання заявник не з`явився, подала заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядок якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта [PERSON] його ім`я по батькові зазначено як « [PERSON] ». З дослідженої у судовому засіданні копії державного акта на право приватної власності на землю ХР 25-00-095735 від 02.04.1999 року вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу Ради народних депутатів від 03 вересня 1998 року № 2-1192 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території Лизогубівської сільської ради с/т «Оргтехніка-2», ділянка № [NUMBER] , землю передано для садівництва. Згідно з п. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місце і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в правовстановлюючому документі, який дає право на користування земельною ділянкою заявником, а саме: державному акті на право приватної власності ХР 25-00-095735 від 02.04.1999 року, допущено помилку в написанні імені по-батькові заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на володіння та користування земельною ділянкою. Таким чином, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - належності правовстановлюючого документа заявнику, є користування земельною ділянкою. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 226, 293, 315 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved