Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Заявниця [PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON], звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що вона з 09.08.2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 07.02.2017 року вона, перебуваючи в м. Донецьк, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, народила другу дитину хлопчика, про що їй було надано медичне свідоцтво про народження № 217 від 27.02.2017 року, видане медичним закладом КУ «Донецький центр охорони материнства та дитинства», який знаходиться на території непідконтрольній державній владі України. При зверненні до Відділу ДРАЦС з заявою про реєстрацію народження дитини, їй було відмовлено в звязку з невизнанням документу виданого на непідконтрольній української владі території, який засвідчує факт народження. Отримати документи, що підтверджують факт народження за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту народження дитини та отримати відповідне свідоцтво про народження не є можливим. Встановлення факту народження дитини необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах ДРАЦС та отримання відповідного свідоцтва про народження, згідно чинного законодавства України. Крім того, встановлення факту народження дитини необхідне для подальшого перетину з дитиною лінії зіткнення (блок-постів) з непідконтрольній українській владі території на території, яка контролюється українською владою. Просить встановити факт народження 07.02.2017 року нею, громадянкою України, яка перебуває в шлюбі з [PERSON], дитини чоловічої статі в м. Донецьк Донецької області Україна. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Проте, заявниця [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Заінтересовані особи: [PERSON] та представник Приморського районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області в судове засідання не зявилися. Надали суду письмові заяви, в яких проти задоволення заяви не заперечували та просили справу розглянути без їх участі. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у їх відсутність. Розглянувши письмові заяви заявниці та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб виданого 09.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області серії 1-НО № 196593 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.01.2010 року та після державної реєстрації шлюбу остання отримала прізвище «Долгушєва», про що зроблено відповідний актовий запис № 2. З дублікату медичного свідоцтва про народження № 217 від 27.02.2017 року виданого на тимчасово непідконтрольній території України КУ «Донецький центр охорони материнства та дитинства» вбачається, що [PERSON] 07.02.2017 року о 14-55 год. в ДЦОМтД на 40-41 тижні вагітності народила другу дитину хлопчика, вагою 4000,0 гр. Згідно відмови Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації народження за № 15.5-17-77 від 13.03.2017 року представнику заявниці [PERSON] [PERSON], який діє від її імені, відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої 07.02.2017 року у [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Також статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоровя, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоровя не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно правового змісту ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Як встановлено судом медичне свідоцтво про народження дитини було видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому зазначений медичний документ, що підтверджує факт народження дитини відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює будь-яких правових наслідків, в звязку з чим заявниця, позбавлена можливості зареєструвати народження своєї дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації народження дитини. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Статтею 257-1 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч.3, ч.4 зазначеної статті, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає наданий заявницею дублікат медичного свідоцтва про народження № 217 від 27.02.2017 року, як носій конкретної інформації факту народження [PERSON] другої дитини чоловічої статі, але при цьому не може визнати вказаний дублікат медичного свідоцтва належним та допустимим доказом, оскільки він виданий органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що заявниці, органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації народження дитини, а в інший спосіб це зробити не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав матері новонародженої дитини, слід встановити факт народження дитини на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявниці свідоцтва про народження дитини громадянина України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявниці, суд не повертає сплачену нею при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved