Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилася [INFO] в місті Житомирі, що підтверджується свідоцтвом про народження. В даному свідоцтві її прізвище, ім`я, по батькові вказано [PERSON] . Мої батьки: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки відділу реєстрації актів громадянського стану від 31.08.1995 року після реєстрації шлюбу з гр. [PERSON] їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». 07 березня 1997 року відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] . Згідно вказаного свідоцтва про право власності на житло гр. [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] . [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За збігом життєвих обставин, 21 травня 2005 року вона стала громадянкою Чеської Республіки, шо підтверджується посвідченням особи Чеської Республіки. У зв`язку із правилами правопису Чеської Республіки в посвідчення особи її прізвище та ім`я було записано « [PERSON] ». Водночас, 10 травня 2011 року моя мати, [PERSON] , подарувала мені, [PERSON] 1/3 ідеальну частину квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я., зареєстрованого в реєстрі за №4861. У вказаному договорі дарування моє прізвище вказано « [PERSON] ». Таким чином, проаналізувавши свідоцтво про право власності на житло та договір дарування частини квартири вбачається розбіжність в моєму прізвищі, а саме в свідоцтві про право власності на житло зазначено « [PERSON] » з паспортом « [PERSON] », що має наслідок необхідність встановлення факту належності право встановлювального документа певній особі. Представник заявника в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності (а.с.20). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в місті Житомирі, що підтверджується свідоцтвом про народження. В даному свідоцтві її прізвище, ім`я, по батькові вказано [PERSON] . Мої батьки: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки відділу реєстрації актів громадянського стану від 31.08.1995 року після реєстрації шлюбу з гр. [PERSON] їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». 07 березня 1997 року відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] . Згідно вказаного свідоцтва про право власності на житло гр. [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] . [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За збігом життєвих обставин, 21 травня 2005 року вона стала громадянкою Чеської Республіки, шо підтверджується посвідченням особи Чеської Республіки. У зв`язку із правилами правопису Чеської Республіки в посвідчення особи її прізвище та ім`я було записано « [PERSON] ». Водночас, 10 травня 2011 року її мати, [PERSON] , подарувала їй, [PERSON] 1/3 ідеальну частину квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я., зареєстрованого в реєстрі за №4861. У вказаному договорі дарування її прізвище вказано « [PERSON] ». Таким чином, проаналізувавши свідоцтво про право власності на житло та договір дарування частини квартири вбачається розбіжність в моєму прізвищі, а саме в свідоцтві про право власності на житло зазначено « [PERSON] » з паспортом « [PERSON] », що має наслідок необхідність встановлення факту належності право встановлювального документа певній особі.. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у трудовій книжці, яка заповнена російською мовою є виправлення, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №5« Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved