Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду та просить встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON], померлий 09.04.2015 року, є його батьком, мотивуючи тим, що його мати Мороз (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) [PERSON] та батько [PERSON] проживали разом в одному будинку та вели спільне господарство з 1967 року по день смерті матері 01.08.2011 року. Однак, шлюб до його народження вони не реєстрували, не придаючи цьому значення. Тому в його свідоцтві про народження запис про батька відсутній. Зареєстрували вони шлюб лише 13.01.1979 року. Батько з дня народження утримував його і піклувався про нього. На день смерті батька вони проживали разом. Встановлення факту батьківства необхідне йому для оформлення права на спадщину. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Суд, вислухавши пояснення заявника, показання свідків і перевіривши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії ІІ-ТП №421550 вбачається, що запис про батька [PERSON], тобто заявника, відсутній, що відповідно до ч.1 ст.130 СК України є підставою для прийняття заяви про встановлення факту батьківства. Причому по батькові заявника записано саме по імені померлого Володимирович. Матірю записана [PERSON]. Виходячи зі змісту ч.2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.53 КпШС, розяснень, викладених в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України» підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Довідка виконавчого комітету Великохайчанської сільської ради №965 від 12.05.2015 року свідчить, що [PERSON], померлий 09.04.2015 року, проживав однією сімєю з [PERSON] та вели спільне господарство з 1967 року до дня її смерті 01.08.2011 року. Довідка виконавчого комітету Великохайчанської сільської ради №730 від 14.04.2015 року в свою чергу підтверджує пояснення заявника, що він постійно проживав та вів спільне господарство з його батьком [PERSON] до дня його смерті 09.04.2015 року. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТП № 387134 від 13.01.1979 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 13.01.1979 року. Копія заповіту [PERSON] від 24.01.2014 року свідчить, що спадкодавець все своє майно заповів заявнику. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні також підтвердили, що заявник [PERSON] дійсно є сином [PERSON], померлого 09.04.2015 року. При житті [PERSON] визнавав сина. Син доглянув його до смерті. У суду не має підстав не довіряти поясненням заявника, показанням свідків та письмовим доказам, які свідчать про походження заявника [PERSON] від [PERSON], а також про визнання батьківства за життя останнім, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] є сином [PERSON], а тому слід встановити факт батьківства. Встановлення зазначеного факту необхідно заявникові для оформлення права на спадщину. Заявником сплачено судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп..

Outcome: approved