Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Заявниця [PERSON] , [INFO] звернулася до суду із заявою про надання їй права на шлюб мотивуючи тим, що на даний час ще не досягла повноліття. В 2017 році познайомилась з [PERSON] . Між ними склались теплі та щирі стосунки, існує взаємні міцні почуття почуття любові та поваги один до одного. Тому має намір зареєструвати шлюб з [PERSON] Визнання права на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки вона вагітна терміном 26-27 тижнів, а тому їй необхідно зареєструвати шлюб до народження дитини. Батьки проти укладення шлюбу не заперечують. [PERSON] працює, забезпечував та зможе забезпечувати сім`ю матеріально. Заявниця в судовому засіданні підтримала подану заяву, просила задовольнити в повному обсязі. Заінтересовані особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні просили заяву задовольнити. Заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в судове засідання не з`явилася. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії паспорта громадянина України [NUMBER] від 01.06.2018 року [PERSON] народилась [INFO] , а отже не досягнула шлюбного віку, передбаченого вимогами ст.22 СК України. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділу Лисецької ЦРЛ від 23.10.2019 року [PERSON] перебуває на обліку по вагітності в Лисецькій ЦРЛ, 27-28 тиждень вагітності. Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст.22 СК України Шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Статтею 23 СК України визначено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до участі у справі залучаються один або двоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Всі вище згадані обставини, вказують на те, що [PERSON] не досягла шлюбного віку, на даний час вагітна - 27-28 тижнів, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділу Лисецької ЦРЛ від 23.10.2019 року, а тому, за таких обставин суд вважає, що надання їй права на шлюб з [PERSON] , буде відповідати їхнім інтересам та інтересам їхньої зачатої дитини. Батьки [PERSON] дала згоду на шлюб своєї доньки. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] слід надати право на укладення шлюбу з [PERSON] , так як це відповідає її інтересам, інтересам зачатої дитини, і не порушує законних прав та інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved