Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу / заінтересовані особи - Ренійська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області/, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 22 липня 2004 року за № 257А-2004 належить земельна ділянка [ADDRESS] , масив [ADDRESS] , площею 3,31 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області. Заявник вирішила передати належну їй земельну ділянку в оренду, однак під час оформлення оренди були виявлені розбіжності у записах по-батькові [PERSON] у державному акті на право власності на земельну ділянку та у паспорті громадянки України. Таким чином у заявника виникла проблема з укладенням та реєстрацією відповідного договору оренди земельної ділянки. Так у паспорті по-батькові заявника записано як « [PERSON] », а в державному акті на право власності земельну ділянку серії [NUMBER] по-батькові заявника вказане як « [PERSON] ». Дане різночитання було допущене внаслідок орфографічної помилки у записах по-батькові [PERSON] у державному акті. Таким чином на сьогоднішній день заявник позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, а саме: укласти договір оренди земельної ділянки та отримувати орендну плату. Заявник у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника заявника - адвоката Кокош О.П., у якій він просить розглянути справу за їх відсутності, заяву підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ренійської районної державної адміністрації - у судове засідання з`явився, проти задоволення заяви не заперечував. Представник заінтересованої особи - Головного управління Держгеокадастру в Одеської області - у судове засідання з`явився, проти задоволення заяви не заперечував. Крім того, у матеріалах справи наявні пояснення Головного управління Держгеокадастру в Одеської області, у яких зазначено, що згідно інформації Відділу у Ренійському районі Головного управління Даржгеокадастру в Одеській області у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, які наявні у Відділі у Ренійському районі Головного управління Даржгеокадастру в Одеській області, зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] , що розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області серії [NUMBER] від 24 грудня 2004 року № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . У Відділі наявна технічна документація по передачі земельних часток (паїв), громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області. Відповідно до розпорядження Ренійської районної державної адміністрації від 22 липня 2004 року № 257/А-2004 «Про виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок, власникам земельних часток (паїв) у власність, на території Нагірненської сільської ради» та зі списку про передачу громадянам у власність земельних ділянок КСП «Ренійське» на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області прізвище ім`я та по-батькові заявника значиться як «[PERSON] ». У технічної документації по передачі земельних часток (паїв) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського призначення на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області відсутні паспортні данні заявника, тому перевірити правильність написання прізвища, ім`я, по-батькові заявника немає можливості. Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників заінтересованих осіб, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, заявнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 22 липня 2004 року за №257А-2004 належить земельна ділянка [ADDRESS] , масив [ADDRESS] , площею 3,31 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області. Заявник вирішила передати належну їй земельну ділянку в оренду, однак під час оформлення оренди були виявлені розбіжності у записах по-батькові [PERSON] у державному акті на право власності на земельну ділянку та у паспорті громадянки України. Таким чином у заявника виникла проблема з укладенням та реєстрацією відповідного договору оренди земельної ділянки. Так у паспорті по-батькові заявника записано як « [PERSON] », а в державному акті на право власності земельну ділянку серії [NUMBER] по-батькові заявника вказане як « [PERSON] ». Дане різночитання було допущене внаслідок орфографічної помилки у записах по-батькові [PERSON] у державному акті. Таким чином на сьогоднішній день заявник позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, а саме: укласти договір оренди земельної ділянки та отримувати орендну плату. Вказані розбіжності не дозволяють заявнику вирішити ряд юридичних питань. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи нищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Усунення вказаної помилки є неможливим в позасудовому порядку. Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, всі пояснення заявника, викладені у її заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому її вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved