Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Заявниця [PERSON], звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька, [PERSON]. Встановлення факту смерті потрібно для отримання свідоцтва про смерть. Просить встановити факт того, що [PERSON], громадянин України, чоловічої статі, який народився [INFO] року в м. Донецьк Донецької області, помер [INFO] у Ленінському районі м. Донецька Донецької області, Україна. Також просить допустити негайне виконання рішення суду, звернути судове рішення до виконання. Заявниця в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи - Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.07.1989 р. Заявницею надано довідку про причину смерті № 2249 від 04.08.2017 року, відповідно до якої [PERSON] [INFO], помер [INFO]. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 15.39-91/3719 від 21 листопада 2017 року, Cелидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявниці відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий органом, який створено всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Відповідно до роз'яснень, наданих п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Відповідно до п. 18 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.04.2017 р., документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справу порядку ст. 257-1 ЦПК України. Суд приходить до переконання, що встановлення факту смерті [PERSON] має для заявниці юридичне значення. За наведених обставин, з урахуванням наданих доказів, вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судове рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved