Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просили суд встановити факт, а саме, що вони за національністю - «поляки» та внести зміни до актового запису про народження [PERSON], а саме до графи про національність її батька, вказавши його національність - «поляк», а також внести зміни в усі актові записи щодо заявниці [PERSON] у графу національність «полька». Мотивували вимоги заяви тим, що рідне село заявника [PERSON] - с. Адамівка Гайсинського району Вінницької області було поселенням польських емігрантів внаслідок політики Радянського Союзу щодо асиміляції західноукраїнських земель. Село було назване в честь його польського засновника Адама. В даному селі притримувались традицій поховань за римо-католицьким обрядом, так звані «польські кладовища». З дитинства його бабця, його батько привчали його до традицій польського народу, говорили з ним польською мовою, молилися на ніч на польській мові, відвідували костел римо-католицького приходу, ходили в гості до родичів поляків, співали польських пісень, читали молитовник на польській мові. [INFO] у нього народилася донька [PERSON], яка є також заявницею по справі (дівоче прізвище [PERSON]), про що 16.08.1983 року видане свідоцтво про народження. Оскільки дане свідоцтво було видне до встановлення факту його приналежності до польського народу то в даному свідоцтві автоматично в графі національність батька його дитини було вказано не вірно. Свою доньку він також виховував у традиціях польського народу, долучав її до культури поляків, разом вони ходили в прихід римо-католицької общини, святкували світле свято Різдва Христового 25 грудня, розповідав їй перекази про життя польського народу, що чув від своєї бабці. Також своїй донці він завжди казав, щоб вона не забувала своїх предків та своєї рідної землі з якої колись їх примусово виселили. Його донька зверталася до Відділу ДРАЦС Деснянського РУЮ в м. Києві із заявою про внесення змін до актового запису про її народження, проте отримала відмову у зв»язку з відсутністю підстав передбачених Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених Наказом Міністерства юстиції №96/5 від 12.01.2011 року, в зв»язку з чим вони були вимушені звернутися до суду з даною заявою. Заявники в судовому засіданні надали суду заяву про уточнення позовних вимог в яких просили суд встановити юридичний факт того, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Адамівка Гайсинського району Вінницької області за національністю - поляк; встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Києва за національністю - полька; внести зміни в актовий запис про народження [PERSON], [INFO] №1688 від 16.08.1983 року, складеного Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а саме змінити національність батька дитини з «українець» на «поляк». Просили суд вимоги їх заяви задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з»явився, на адресу суду направив лист в якому при ухваленні рішення покладався на розсуд суду та просив справу розглядати без його участі. Суд, вислухавши думку заявників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Адамівка Гайсинського району Вінницької області, про було видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Гайсинським відділом РАЦС 01.10.1998 року. Вказане свідоцтво про народження було видано заявникові повторно в зв»язку з тим, що відносно нього рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 12.05.1998 року було встановлено факт батьківства та записано його батьком [PERSON]. Вказаним рішенням суду було встановлено, що батько заявника, який офіційно не був одружений з його матір»ю, але постійно проживав з нею і вів спільне господарство з 1974 року і до своєї смерті та мав разом з нею п»ять ох дітей є [PERSON], [INFO] За національністю батько заявника, дід -[PERSON], баба - [PERSON] були поляками, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та свідоцтвом про встановлення батьківства. В судовому засіданні заявник пояснив, що його рідне село с. Адамівка Гайсинського району Вінницької області було поселенням польських емігрантів внаслідок політики Радянського Союзу щодо асиміляції західноукраїнських земель. Село було назване в честь його польського засновника Адама. В даному селі притримувались традицій поховань за римо-католицьким обрядом, так звані «польські кладовища». З дитинства його бабця, його батько привчали його до традицій польського народу, говорили з ним польською мовою, молилися на ніч на польській мові, відвідували костел римо-католицького приходу, ходили в гості до родичів поляків, співали польських пісень, читали молитовник на польській мові. [INFO] у заявника [PERSON] народилася донька - [PERSON], яка є також заявницею по справі (дівоче прізвище [PERSON]), про що 16.08.1983 року видане свідоцтво про народження. Оскільки дане свідоцтво було видне до встановлення факту приналежності заявника до польського народу то в даному свідоцтві автоматично в графі національність батька його дитини було вказано не вірно. Заявниця по справі [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що батько з дитинства виховував її у традиціях польського народу, долучав її до культури поляків, разом вони ходили в прихід римо-католицької общини, святкували світле свято Різдва Христового 25 грудня, розповідав їй перекази про життя польського народу, що чув від своєї бабці. Також батько завжди казав, щоб вона не забувала своїх предків та своєї рідної землі з якої колись їх примусово виселили. Вона зверталася до Відділу ДРАЦС Деснянського РУЮ в м. Києві із заявою про внесення змін до актового запису про її народження, проте отримала відмову у зв»язку з відсутністю підстав передбачених Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених Наказом Міністерства юстиції №96/5 від 12.01.2011 року, в зв»язку з чим вони були вимушені звернутися до суду з даною заявою. Заявники в судовому засіданні просили встановити факт їх належності до національності «поляки», на що слід зазначити наступне. Встановлення вказаного факту дасть можливість відновити заявникам національність, встановити національну приналежність та підтвердити польське походження. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно з ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявники довели ті обставини, на які посилалися як на підставу своїх вимог. За таких обставин, в судовому засіданні достовірно встановлено юридичний факт належності заявників до національності «поляк». Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved