Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа акту на право приватної власності на землю від 25.03.2003 №429, виданого Залочівською районною адміністрацією Львівської області. Заяву мотивує тим, що є внучкою [PERSON], яка померла 01.09.2003. Мати заявника, яка є дочкою [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини, тому заявник є спадкоємцем наступної черги на прийняття спадщини. Разом з тим, у державному акті на право приватної власності на землю від 25.03.2003 №429, виданому Залочівською районною адміністрацією Львівської області, вказано, що такий видано [PERSON], в той час у свідоцтві про смерть останньої зазначено [PERSON]. Оскільки на час видачі державного акту власниці землі був 91 рік, це зумовило недогляд з її боку щодо неправильного зазначення по батькові. За вказаних обставин, заявник позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому просить заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, Пояснила, що не може прийняти спадщину після смерті бабусі у зв'язку з вищевказаними розбіжностями, тому просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Золочівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення заявника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.12 Постанови N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. При цьому, як вбачається з листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати, зокрема, спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Аналогічна позиція висловлена Пленумом Верховного Суду України у п.2 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до якого якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.5) 01.09.2003 померла [PERSON]. За життя [PERSON] Залочівською районною адміністрацією Львівської області було видано державний акт на право приватної власності на землю від 25.03.2003 №429 (а.с.3), однак у ньому помилково вказано по батькові бабусі заявника [PERSON], замість вірно [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що батьком [PERSON] був Пантелеймон, тому у державному акті помилково зазначено [PERSON]. Інших спадкоємців окрім заявника після смерті [PERSON] немає. Та обставина, що [PERSON] по батькові [PERSON], а не [PERSON] підтверджується також копіями свідоцтва про народження (а.с.4) та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.7). Беручи до уваги вищенаведене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що заявник є спадкоємцем після смерті [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права на земельну ділянку у зв'язку з розбіжностями у написанні по батькові [PERSON] у державному акті та свідоцтві про смерть, суд приходить до висновку, що факт належності [PERSON], яка померла 01.09.2003, правовстановлюючого документа акту на право приватної власності на землю від 25.03.2003 №429, виданого Золочівською районною адміністрацією Львівської області, слід вважати встановленим, тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved