Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Заявники звернулись до суду зі спільною заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.10.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 610, посилаючись на те, що на даний час фактично шлюбні відносини між ними припинені. З 2017 року живуть окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, шлюб між ними існує формально. Сім`я розпалась через різні інтереси та погляди на сімейне життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дитини, примирення не можливо. Зазначають, що від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, а тому між ними досягнуто взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Спору з приводу виховання дитини та місця її проживання, а також про поділ майна між сторонами немає. Сторони досягли згоди стосовно визначення місця проживання дитини, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дитини, а також строків, порядку сплати аліментів на дитину, на підтвердження чого надають нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо виховання дитини, визначення місця проживання дитини та сплату аліментів на дитину від 18.09.2019 року. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2019 року спільну заяву про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження. У судове засідання заявники не з`явились, подавши заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначають, що заяву підтримують повністю, проти розгляду справи без їх участі не заперечують. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано 10.10.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 610, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після одруження прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). 18.09.2019 року між заявниками укладено Договір щодо виховання дитини, визначення місця проживання дитини та сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Никифоровою М.А., реєстраційний номер № 1298, підписаний [PERSON] та [PERSON] . За положеннями ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до частини 3 статті 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним факт, що рішення заявників про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких вони наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими та відповідають їх дійсній волі і не порушують їхні особисті та майнові права, та права їх дітей, а також те, що подальше спільне життя і збереження сім`ї між подружжям неможливе і поновлювати такі відносини вони наміру не мають, а тому заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved