Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

заявник та її представник просять суд встановити факт, що державний акт на право власності на землю серія [NUMBER] площею 2,87 га, яка розташована в межах Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім'я [PERSON] 18 липня 2001 року, належить [PERSON], який помер [INFO], посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,87 га, що розташована на території Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області. [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємцем. [PERSON] та [PERSON] проживали разом в [ADDRESS] та після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину та продовжує нею користуватися, відмову від спадщини не заявляла. [PERSON] звернулася до нотаріуса з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак виявилися розбіжності в написанні прізвища та імені спадкодавця у свідоцтві про смерть та в державному акті на право власності на землю. Вказана невідповідність сталася внаслідок того, що особа, яка виписувала документи допустила помилку в написанні прізвища та імені, на яку вчасно ніхто не звернув уваги. Оскільки [PERSON] не може вирішити вказане питання в добровільному порядку, а тому вона і звенулася до суду з даним заявою. Представник Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області в судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява, в якій він просить суд справу за заявою [PERSON] розглядати без участі представника сільської ради, заявлені вимоги підтримують та не заперечують проти їх задоволення. Заслухавши заявника, її представника, свідків та вивчивши письмові докази справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] з 1991 року по [INFO] проживала разом із [PERSON] в [ADDRESS], що стверджується довідками Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис №6 (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,87 га, що розташована на території Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, що стверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с.7). [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON], що стверджується копією заповіту (а.с.5). Відповідно до ст.1217,1235 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив відмову від неї. Після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину та продовжує нею користуватися, відмову від спадщини вона не заявляла. [PERSON] звернулася до нотаріуса з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак виявилися розбіжності в написанні прізвища та імені спадкодавця у свідоцтві про смерть та в державному акті на право власності на землю. Вказана невідповідність сталася внаслідок того, що особа, яка виписувала документи допустила помилку. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією й тою самою особою в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, що є підставою для задоволення заяви [PERSON]. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». А тому, суд вважає за необхідним встановити факт, що державний акт на право власності на землю серія [NUMBER] площею 2,87 га, яка розташована в межах Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім'я [PERSON] 18 липня 2001 року, належить [PERSON], який помер [INFO]. На підставі ст. 256 ЦПК України та

Outcome: approved