Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що їй, згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серії ХР-20-04-071446 від 04.02.1998 року, зареєстрованим в Книзі записів на право приватної власності на землю за №246, належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, що розташована згідно державного акту за адресою: [ADDRESS] . В Державному акті прізвище ім`я та по батькові вказано так: « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». У зв`язку з даними відмінностями заявник не може зареєструвати право власності на земельну ділянку. Зважаючи на вище викладене, [PERSON] звернулася до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Сектору державної реєстрації Центру надання адміністративних послуг при Лозівській районній державній адміністрації в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Як вбачається з матеріалів справи, заявника прізвище, ім`я та по батькові вказано « [PERSON] » у наступних документах: ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), ксерокопії паспорта серії [NUMBER] (а.с.5). В Державному акті на право приватної власності на землю серії ХР-20-04-071446 від 04.02.1998 року, зареєстрованому в Книзі записів на право приватної власності на землю за №246, помилково зазначено « [PERSON] », тобто пропущена одна літера. У зв`язку з помилкою в Державному акті, заявнику було відмовлено у державній реєстрації права власності на землю, про що свідчить рішення про відмову(а.с.10). Зважаючи на матеріали справи, враховуючи відмінність по батькові лише в одній літері, а також співпадіння адреси проживання, зазначеної в паспорті та в Державному акті, суд вважає факт належності документа доведеним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.76, ч. 1 ст.81, ст.90\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме проведення реєстрації права власності на землю. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved