overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Заявники звернулися до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою, в якій просять встановити факт, що вони є рідними дітьми [PERSON], померлої 02.03.2015 року, зазначивши, що 02 березня 2015 року померла мати заявників [PERSON]. Після її смерті зясувалося, що у прізвище померлою невірно зазначені дві букви: записано [PERSON], замість вірного [PERSON], як записано в її свідоцтві про народження. Вказана обставина не дає можливості оформити заявникам спадщину після смерті їх матері, у звязку з чим просить встановити факт, що померла [PERSON] є рідною матірю [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Заявники в судове засідання не зявилися, від них надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності. Заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб також у судове засідання не з'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення заяви. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 26 листопада 1949 року народилась заявниця [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження її мати записана [PERSON] /а.с.12/. 19 квітня 1964 року народилась заявниця - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про її народження мати записана - [PERSON] /а.с. 15/. 18 жовтня 1955 року народився заявник [PERSON]. Згфдно копії свідоцтва про його народження мати записана - [PERSON] /а.с. 14/. Згідно копії свідоцтва про смерть матері заявників, зазначено, що 02 березня 2015 року померла [PERSON] /а.с.16/. Відповідно до копії паспорту прізвище матері заявників зазначено «Джанахай» /а.с.16/. Таким чином, у свідоцтві про смерть матері заявників та у паспорті померлої, зазначено прізвище матері «Джанахай», що свідчить про орфографічну помилку реєстратора при заповнені зазначених документів. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт встановлення родинних відносин між заявниками і їх матірю [PERSON], померлою 02.03.2015 року, необхідно заявникам для оформлення спадщини. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, судом встановлено, що [PERSON], померла 02.03.2015 року, є рідною матірю [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд вважає можливим встановити факт, що [PERSON], померла 02.03.2015 року, є рідною матірю [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Заявники звернулися до Обухівського районного суду Київської області з заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON] [INFO] , встановити над ним опіку, призначити йому опікуна, посилаючись на те, що заявники є батьками [PERSON] [INFO] , їхній син потребує стороннього догляду, через хворобу не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, страждає на церебральний параліч з вираженим тетрапарезом, та затримку психічного розвитку, тому потребує опіки. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свою заяву, пояснила, що [PERSON] є її сином, він не може самостійно пересуватись, практично лежачий, не розмовляє, промовляє окремі звуки, не орієнтується в просторі та часі, тому вона просять визнати сина недієздатним та призначити йому опікуна. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву, з підстав викладених в заяві, та повідомив, що син не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заінтересована особа представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення заяви. Суд, вислухавши заявників, зацікавлену особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є інвалідністю 1А групи з дитинства. потребує стороннього догляду. Ці обставини підтверджуються ксерокопією паспорту, довідкою МСЕК, іншими встановленими в ході розгляду справи доказами. Як видно із висновку судово-психіатричної експертизи № 89 від 25.07.2019 року, [PERSON] , [INFO] страждає хронічним психічним розладом: Тяжка розумова відсталість (МКХ-10, F72), тому за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення опіки над ним. Згідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому відповідно до ст.39,60,63 ЦК України він повинний бути визнаний недієздатним, а відповідно над ним слід встановити опіку та призначити опікуна. Так, заявники просять призначити їх опікуном сина [PERSON] , перешкод для призначення опіки не вбачається, суд вважає за доцільне призначити опікуном недієздатного сина, заявників у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Заявники звернулися до Полтавського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту площі земельної ділянки, посилаючись на те, що на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району від 15 березня 2001 року мешканці с.Шмиглі [PERSON] передано в приватну власність земельні ділянки загальною площею 3,46га, які розташовані на території Щербанівської сільської ради, для (ведення) товарного сільськогосподарського виробництва. У 2008 році [PERSON] звернулась до Полтавського районного суду з адміністративним позовом про усунення порушень права власності на землю, так як при зверненні до ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» для розробки технічної документації і землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановлено розбіжності площі по фактичному використанню з даними Державного акту, в розмірі 1 га. Ухвалою Полтавського районного суду від 22.01.2009 року в зв'язку зі смертю позивачки [PERSON] її було замінено правонаступниками. 26 лютого 2009 року Полтавським районним судом Полтавської області ухвалено рішення (набрало законної сили з 09.-3.2009р.) по справі № 2а-6/2009, у якому позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Щербанівську сільську раду Полтавського району виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON] як спадкоємцям після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 1 га. Цим рішенням суд визнав, що державний акт на право приватної власності на землю від 21.09.2001 IV- ПЛ№000711 містить відсутній майже один гектар землі. Після звернення до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з вимогою виконати рішення суду, остання повідомила, що не має можливості виконати вище зазначене рішення Полтавського районного суду, в зв'язку з відсутністю вільних земель комунальної власності з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва й для ведення особистого селянського господарства. Первісно видана земельна ділянка позивачам знаходиться за межами населеного пункту й з 01 січня 2002 року, на підставі Земельного кодексу України, землями за межами населенних пунктів розпоряджається Полтавська районна державна адміністрація.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Заявники звернулися до Полтавського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що при прийнятті рішення про продажу успадкованого будинку виявила, що в свідоцтві про право успадкування, виданого [PERSON] державним нотаріусом державної нотаріальної контори №1 Полтавського району, Полтавської області 28.06.1995 р. (№1663), допущені помилки, які мають юридичне значення. В свідоцтві зазначено: «донька - [PERSON]». Відповідно паспорта і відносно державного реєстру фізичних осіб - [PERSON]. Таким чином, з метою надання заявнику можливості розпоряджатися своєю власністю у вигляді земельної ділянки площею 50,6м2 га розташована в с. Абазівка, по вул. Лугова, 12, Полтавського районі, Полтавської області необхідно встановити факт вступу в право спадкування [PERSON] і [PERSON] в рівних частках житлового будинку А-1, площею 50,6м2, забор.№1, який знаходиться в с. Абазівка, по вул. Лугова, 12, Полтавського району, Полтавської області з 28.06.1995 р. У судове засідання заявник не зявилася надавши суду заяву з проханням розглянути дану заяву у її відсутність, прохала заяву задовольнити з підстав зазначених у заяві. Від заінтересованої особи: Абазівської сільської ради та Полтавської районної державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла заява, у якій прохають справу розглядати у їх відсутність, та не заперечили щодо задоволення даного позову. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини на які послалася в заяві заявник і вони підтверджуються матеріалами справи. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, вважає, що заява підлягає задоволенню. Так судом встановлено, що при прийнятті рішення про продажу успадкованого будинку заявники виявили, що в свідоцтві про право успадкування, виданого [PERSON] державним нотаріусом державної нотаріальної контори № 1 Полтавського району, Полтавської області допущені помилки, які перешкоджають здійснить продаж. Так в свідоцтві про право на спадщину від 28.06.1995 р. зазначено:-донька-Шевцова [PERSON]. Відповідно паспорта і відносно державного реєстра фізичнихосіб-ШевцоваДаряМиколаївна. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З огляду на викладене суд вважає заяву такою , що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Заявники звернулися до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування заявлених вимог зазначаючи, що 21.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], 30.01.2011 року норадження, проте оскільки сторони з серпня 2014 року проживають окремо, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, просять суд розірвати вказаний шлюб, після розірвання якого залишити [PERSON] прізвище «Дядюра». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, 23.06.2017 року представником позивача за довіреністю від 16.03.2017 року [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представників, позовні вимоги представник підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, 23.06.2017 року надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. З урахуванням заяв осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторне), виданого виконавчим комітетом Виноградівської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, 21.11.2009 року між сторонами по справі зареєстровано шлюб за актовим записом №8. Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-КИ №315647, виданого виконавчим комітетом Виноградівської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, батьками [PERSON], [INFO] (актовий запис №1), є сторони по справі. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.ч.1,2 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, при чому якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Враховуючі вищезазначені обставини, приймаючі до уваги, що за позовом сторони з серпня 2014 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені та не поновлені, спільного господарства сторони не ведуть, доказів іншого до суду не надано та при розгляді справи не встановлено, суд вважає подальше збереження сім'ї сторін неможливим, так як це протирічить інтересам обох стороін, у звязку з чим задовольняє позов про розірвання шлюбу сторін. На підставі ст.ст.104,110,112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Заявники звернулися до Святошинського районного суду м. Києва зі спільною заявою про розірвання шлюбу між подружжям, яке має неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 06.10.2001 вони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1100. Заявники мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони зазначають, що спільне життя між ними не склалось. Крім того, заявники вказують, що між ними досягнуто згоди стосовно місця проживання дітей, участі у їх вихованні та утриманні, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 15.05.2021. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам заявників, просять суд розірвати шлюб. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2021 позов залишено без руху, а після усунення заявниками вказаних недоліків, на підставі ухвали від 28.05.2021 провадження у справі відкрито. Заявники в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в заяві, просили задовольнити, шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявники уклали шлюб 06.10.2001, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1100. Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони досягли згоди стосовно місця проживання дітей та здійснення батьківських прав, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 15.05.2021. Згідно зі ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ст. 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв`язку з чим, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Заявники звернулися до Святошинського районного суду м. Києва зі спільною заявою про розірвання шлюбу між подружжям, яке має чпіль дитину, посилаючись на те, що 27.07.2013 вони уклали шлюб, мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони зазначають, що спільне життя між ними не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб, припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільним побутом не пов`язані. Крім того, заявники вказують, що між ними досягнуто згоди стосовно місця проживання дитини, участі у її вихованні та утриманні, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 19.11.2019 року. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам заявників, просять суд задовольнити заявлені вимоги та розірвати шлюб. Заявники в судове засідання не з`явились, подали заяви, в яких підтримали подану ними спільну заву про розірвання шлюбу, просили суд її задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявники зареєстрували шлюб 27.07.2013 року у відділі РАЦС Святошинського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 918. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони досягли згоди стосовно місця проживання дитини, участі у її вихованні та утриманні, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 19.11.2019 .> Згідно зі ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно з ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Заявники звернулися до Сєвєродонецького міського суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, в якій просять розірвати шлюб, зареєстрований між ними 31.07.2010 року Камянобрідським відділом РАЦС Луганського МУЮ. Заявники посилаються на те, що вони сумісне господарство не ведуть, шлюбні стосунки фактично припинили, ні він, ні вона не бажають поновлення сім'ї, з причини психологічної несумісності та різних поглядів на спільне життя, у звязку з чим подальше збереження шлюбу неможливо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка постійно мешкає з [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Суперечки стосовно спільного майна подружжя на даний час не має. Заявники в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві зазначили, що просять справу розглянути за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, за такими обставинами: відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сімя фактично розпалася, шлюбні стосунки фактично припинили, між подружжям було втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Заявники не бажають збереження сімї, їх подальше сумісне життя не можливо у звязку з психологічною несумісністю, тобто збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином, під час розгляду справи судом було встановлено, що сімя фактично розпалася, сторони примиритися не бажають, і подальше сумісне життя, і збереження шлюбу заперечує інтересам сторін. Суперечки стосовно спільного майна подружжя на даний час не має. Після розірвання шлюбу дочка [PERSON], [INFO], залишиться проживати з відповідачем. У звязку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Заявники звернулися до суду 10 вересня 2015 року із заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що внаслідок відсутності взаєморозуміння шлюбні відносини між ними припинені. тому просять суд розірвати шлюб. Заявники в судовому засіданні вимоги підтримали в тому обсязі, що визначений у поданій спільній заяві. Судом встановлено, що заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис №1108. Мають спільного сина [PERSON] [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Між заявниками 27 серпня 2015 року було укладено та нотаріально посвідчено договір про участь у вихованні та утриманні дитини. Згідно ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Вимогами ч.3 ст.234 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. В судовому засіданні встановлено що подана подружжям заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, їх майнові та особисті права після розірвання шлюбу порушені не будуть, як і права спільної малолітньої дитини тому вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Outcome: approved