overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення [PERSON] опікуном [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON], [INFO], доводиться їй донькою. Донька з дитинства страждає на тяжке хронічне захворювання, перебуває на психіатричному обліку. У звязку з цим, донька неодноразово лікувалася у різних психіатричних закладах, однак її стан психічного здоровя з часом тільки погіршувався. 20 вересня 2002 року доньку було визнано інвалідом 1 групи. Інвалідність була встановлено безстроково і зазначено, що [PERSON] є непрацездатною, потребує постійного нагляду та догляду. Крім того, донька страждає і загальними захворюваннями: ампутована ліва кінцівка ноги. Внаслідок хронічного психічного розладу донька не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у звязку з цим може бути визнана недієздатною. Визнання доньки недієздатною, їй заявниці, необхідно для призначення її опікуном. Є єдиною рідною людиною для доньки, оскільки її батько [PERSON] помер. Вона заявниця, на психіатричному, наркологічному обліку не перебуває, має гарні житлові умови. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала повністю, підтвердивши доводи, викладені в ній. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення заяви у повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення заяви, тому що визнання заяви заінтересованою особою, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, мотивуючи тим, що вона є матір'ю [PERSON] Син мешкав разом з нею за адресою: [ADDRESS]. На початку 2000 року син виїхав на заробітки до Київської області. До кінця травня 2000 року він телефонував їй, розповідав, що працевлаштувався. Але з червня 2000 року син перестав телефонувати їй та в подальшому зв'язок з ним припинився. Через реєстрацію сина в будинку вона позбавлена права отримувати субсидію і змушена сплачувати зайві кошти. Оскільки у неї немає відомостей про місце перебування сина більш ніж один рік, вона прохає визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування з 2010 року, оскільки він телефонував їй останній раз у 2010 році. Заінтересована особа: відділ організаційної та кадрової роботи Конотопської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі його представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.21 ). Заінтересована особа: Конотопське управління Державної міграційної служби України в Сумській області в судове засідання не з'явилося, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти заяви не заперечують (а.с.20 ). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 02.08.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 29.08.2018 року. Вислухавши пояснення заявниці [PERSON], свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с.5). Вона разом з сином [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS]. (а.с.4). 2/3 частини будинку [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.6). На початку 2000 року [PERSON] поїхав на заробітки до Київської області. Останній раз син телефонував їй в 2010 році. З 2010 року [PERSON] до місця свого проживання не приїздив, не надіслав жодного листа і не зателефонував. Допитані в якості свідків: [PERSON] та [PERSON], сусіди заявниці пояснили, що [PERSON] за місцем його проживання, а саме: [ADDRESS] не бачили з 2000 року, місце його перебування їм не відомо. Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять, що з 2010 року в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, а тому у відповідності зі ст. 43 ЦК України його слід визнати безвісно відсутнім. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у 2010 році, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, мотивуючи тим, що вона є матір'ю [PERSON] Син мешкав разом з нею за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності . У 1999 році син виїхав за корон з метою пошуку роботи. До 2013 року син постійно телефонував їй та поздоровляв з днем народження. З його слів він знаходився у Бельгії. З 2014 року [PERSON] їй не телефонував, не повідомляв про своє місце перебування. Оскільки син прописаний в її квартирі , вона за рахунок власних коштів сплачує комунальні послуги, як за себе так і за сина. Перебуваючи на пенсії та немаючи інших доходів, окрім пенсії, вона змушена звертатись до органів соціального захисту для призначення соціальної допомоги. Оскільки у неї немає відомостей про місце перебування сина більш як один рік, вона прохає визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування з 2014 року, оскільки він телефонував їй останній раз у 2013 році. Заінтересована особа: управління соціального захисту населення Конотопської міської ради в судове засідання не з'явилося, надало заяву про розгляд справи без участі його представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.20 ). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 24.07.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 20.08.2018 року. Вислухавши пояснення заявниці [PERSON] свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с.4). Вона разом з сином [PERSON] прописані в [ADDRESS]. (а.с.3) . [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.7,8). В 1999 році [PERSON] виїхав на заробітки за межі України. Останній раз телефонував 21 червня 2013 року. З 2014 року [PERSON] до місця свого проживання не приїздив, не надіслав жодного листа і не зателефонував. Допитані в якості свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили, що [PERSON] за місцем його проживання, а саме: [ADDRESS] не бачили з 1999 року, місце його перебування їм не відомо. Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять, що з 2014 року в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, а тому у відповідності зі ст. 43 ЦК України його слід визнати безвісно відсутнім. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у 2013 році, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутньою, мотивуючи тим, що вона є матір'ю [PERSON] 21.08.1992 року вона придбала житловий будинок в [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрована вона, її чоловік, [PERSON], а з 31.07.1996 року зареєструвалася їх донька [PERSON] Восени 1996 року донька виїхала до Росії. З того часу у неї відсутні будь-які дані про місцеперебування доньки. Вона та її чоловік робили спроби розшукати доньку, але ніяких відомостей про доньку, про місце її перебування знайти не вдалось. Протягом всього часу донька за нею не спілкувалась, не телефонувала, за місцем реєстрації не приїздила. Оскільки у неї немає відомостей про місце перебування доньки більш як один рік, вона прохає визнати [PERSON] безвісно відсутньою. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце її перебування з осені 1996 року. Заінтересована особа: відділ організаційної та кадрової роботи Конотопської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти заявлених вимог не заперечує (а.с.20 ). Заінтересована особа: Конотопське управління Державної міграційної служби України у Сумській області в судове засідання не з'явилося, надало заяву про розгляд справи без участі його представника, проти заявлених вимог не заперечує (а.с.23). Заінтересована особа: [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог не заперечує, та підтверджує, що [PERSON] з осені 1996 року за місцем реєстрації не проживає, місце її проживання йому не відоме (а.с.26). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 24.07.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 20.08.2018 року. Вислухавши пояснення заявниці [PERSON] свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с.5). Заявниця разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] прописані в [ADDRESS] (а.с.5,7-10) . Восени 1996 року [PERSON] виїхала до Росії з того часу за місцем реєстрації не приїздила, не надіслала жодного листа і ні разу не зателефонувала. Допитані в якості свідків: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] за місцем її проживання, а саме: [ADDRESS] не бачили з 1996 року , місце її перебування їм не відомо. Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять, що з 1996 року в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце її перебування, а тому у відповідності зі ст. 43 ЦК України її слід визнати безвісно відсутньою. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у 1996 році, то початком її безвісної відсутності слід вважати 01 січня 1997 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], її сина, посилаючись на те, що з вересня 2005 за місцем останнього постійного проживання [INFO], він пішов з дому і до цього часу про нього немає ніяких відомостей. Встановлення особи безвісти відсутньою їй необхідно для вирішення питання про отримання субсидії та врегулювання цивільно-правових відносин. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала і підтвердила викладені в ній обставини. Заінтересовані особи в судове засідання направили заяви про розгляд справи без участі представників. Вимоги заявника та його пояснення підтверджуються показаннями у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], а також дослідженими судом письмовими доказами. З того часу, на який вказує заявник, ніяких відомостей про місце перебування [PERSON] не було, що підтверджується довідкою з місця проживання Клубівської сільською радою. Таким чином, маються передбачені ст. 43 ЦК України підстави для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, бо понад рік за останнім місцем її постійного проживання нема відомостей про місце її перебування. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], її сина, посилаючись на те, що з вересня 2005 за місцем останнього постійного проживання с. Клубівка Ізяславського р-ну Хмельницької області, він пішов з дому і до цього часу про нього немає ніяких відомостей. Встановлення особи безвісти відсутньою їй необхідно для вирішення питання про отримання субсидії та врегулювання цивільно-правових відносин. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала і підтвердила викладені в ній обставини. Заінтересовані особи в судове засідання направили заяви про розгляд справи без участі представників. Вимоги заявника та його пояснення підтверджуються показаннями у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], а також дослідженими судом письмовими доказами. З того часу, на який вказує заявник, ніяких відомостей про місце перебування [PERSON] не було, що підтверджується довідкою з місця проживання Клубівської сільською радою. Таким чином, маються передбачені ст. 43 ЦК України підстави для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, бо понад рік за останнім місцем її постійного проживання нема відомостей про місце її перебування. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], колишнього жителя [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] являється батьком її сина [PERSON], [INFO], який у 2008 році залишив сімю і виїхав у невідомому напрямку. З цього часу минуло більше восьми років і ніяких відомостей про його місце перебування ні в неї ні в сина не має. Жодного спілкування між нею чи іншими особами з [PERSON] не відбувалось і не відбувається. Довідкою Розтоцько-Пастільської сільської ради № 54/02-07 від 27.02.2017 року підтверджується факт відсутності [PERSON] за місцем його постійного проживання більше одного року. На сьогоднішній день щоб виготовити синові паспорт громадянина України необхідна згода особи, яка записана батьком в його свідоцтві про народження, тому вона змушена звернутись до суду з цією заявою. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, де заявниця заявлені вимоги підтримала повністю, а представник заінтересованої особи просив такі задовольнити. Суд, розглянувши матеріали справи, знаходить заяву такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що заявниця [PERSON] має сина [PERSON], [INFO], батьком якого являється [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ФМ № 062621, виданим Розтоцько-Пастільською сільською радою Великоберезнянського району 08.02.2001 року. З довідки Розтоцько-Пастільської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області № 54/02-07 від 27.02.2017 року вбачається, що [PERSON] не проживає на території Розтоцько-Пастільської сільської ради Великоберезнянського району починаючи з 2008 року і місце його перебування сільській раді невідоме. - 2 - Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджується факт відсутності відомостей про місцеперебування [PERSON] в місці його постійного проживання понад один рік, а тому його слід визнати безвісно відсутнім для вирішення питання щодо отримання їх спільним із заявницею сином паспорта громадянина України, що цілком відповідає інтересам останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання безвісті відсутнім, в якій зазначає, що 15.11.1996 року зареєструвала шлюб з [PERSON], а 04.09.2003 року вони свій шлюб розірвали. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2004 року [PERSON] за місцем свого проживання в [ADDRESS] не проживає і місце його знаходження не відоме. На даний час вона вирішила оформити соціальну допомогу на неповнолітню дитину, тому змушена звернутися до суду з вказаною заявою. У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі. Із показань свідка [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що її син [PERSON] з 2004 року за місцем свого проживання відсутній. ЇЇ невідомо де він на даний час перебуває. Проводилися розшукові заходи, однак ніяких результатів де він перебуває не має.. Із показань свідка [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що зниклий [PERSON] є її сусідом. З 2004 року він з місця проживання зник і по даний час його не має і ніхто не знає де він. Заслухавши пояснення заявниці, враховуючи пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлену вимогу необхідно задовольнити з наступних підстав. Із копії запису акту про розірвання шлюбу (а.с.5) судом встановлено, що заявниця 15.11.1996 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Із копії свідоцтва про народження (а.с.6) видно, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Лист з Літинського РВ УМВС від 17.02.2014 року (а.с.7) свідчить, що проведеними заходами встановити місце знаходження [PERSON], [INFO] жителя [ADDRESS] не представилося можливим. Із довідки Малинівської сільської ради за №436 від 04.06.2014 року (а.с.8) видно, що [PERSON], [INFO] житель [ADDRESS] з 2004 року за вищезазначеною адресою не проживає і місцезнаходження його на даний час не відоме. Згідно ст.43 ЦК Ураїни: 1. Фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. 2. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. 3. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України . Згідно ст.246 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. З урахуванням вищевикладеного у суду є підстави для визнання [PERSON], [INFO], який проживав в [ADDRESS]. Встановлення даного факту необхідне заявниці для реалізації права на отримання соціальної допомоги. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, мотивуючи тим, що її син [PERSON], [INFO], страждає на тяжке психічне захворювання, у зв'язку з чим він неодноразово лікувався у психіатричних закладах, однак стан його психічного здоров'я з часом тільки погіршувався і його було визнано інвалідом І групи. Внаслідок свого психічного стану він не може усвідомлювати значення своїх дій та не здатний керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, а тому заявниця звернулася до суду та просить визнати свого сина недієздатним і призначити її опікуном над ним. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки і піклування Дунаєвецької міської ради Хмельницької області [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявниці та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом першої групи А з дитинства внаслідок психічної хвороби та потребує постійного стороннього догляду та нагляду, що підтверджується висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №75 від 01.03.2017 року, довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0899942 та індивідуальною програмою реабілітації інваліда №162. Також встановлено, що заявниця [PERSON] дійсно здійснює догляд та спільно проживає зі своїм сином [PERSON]. Відповідно до проведеної судово-психіатричної експертизи [PERSON], [INFO], виявляє глибоку розумову відсталість, внаслідок чого він не може усвідомлювати значення свої дій та не може керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №176. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно подання Дунаєвецької міської ради Хмельницької області від 01.03.2017 року видно, що опікунська рада виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради вважає за доцільне призначити опікуном над [PERSON], [INFO], його матір [PERSON]. Суд, вважає, що дане подання підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що заявниця доглядає свого сина, піклується про його здоровя та стан.

Outcome: approved