Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду зі спільною заявою в порядку статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої просять суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ними 18 липня 2008 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану за актовим записом №245. Свої вимоги заявники мотивували тим, що 18 липня 2008 року між ними та було укладено шлюб, який зареєстровано у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ. Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Заявники вказують, що фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, у зв`язку із чим подружжя вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Подружжям, за змістом їхньої заяви, досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дитини. За викладених обставин заявники і звернулись до суду. Заявники [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви, згідно яких просили суд розглянути справу без їхньої участі та зазначили, що просять заяву про розірвання шлюбу задовольнити. Представник заінтересованої особи, Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі поданих ними клопотань та письмових матеріалів справи. Приймаючи до уваги клопотання заявників [PERSON] та [PERSON] , представника заінтересованої особи, Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради - Таценюк С.П.. вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18 липня 2008 року у Крюківському відділі реєстрацій актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №245, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , а також відміткою в паспорті заявника [PERSON] серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 вересня 2008 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Згідно частини 3 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно статті 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує, фактично шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, забезпечення умов її життя та участі батьків у її вихованні. Приймаючи до уваги ту обставину, що заявники не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних відносин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заяви, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved