Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Заявники подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось через несумісність характерів. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час сімейне життя, яке б ґрунтувалось на почуттях взаємної любові, та розуміння між сторонам не склалося, спільне господарство не ведеться, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного проживання спільної дитини, порядок утримання та виховання дитини. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких вимоги підтримали та просили свою заяву задовольнити. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В силу ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2016 року, згідно актового запису про шлюб №170, зробленого 13.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу заявники мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], згідно актового запису про народження №2753, зробленого 03.08.2016 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Згідно з письмовим договором про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні після розірвання шлюбу від 01.08.2017 року, доданого до заяви [PERSON] після розірвання шлюбу проживатиме разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. За домовленістю, на батька покладається обов'язок приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття, в тому числі у витратах на навчання, лікування та відпочинок дитини, а також додаткових витрат на дитину, що викликані особистими обставинами. Батьки взяли на себе зобов'язання після розірвання між ними шлюбу належним чином виконувати обов'язки по вихованню та утриманню дитини. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, договір, підписаний сторонами, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved