Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Заявник\~звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй удової книжки, архівної довідки, свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження на імя [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що їй було видано вказані документи із написанням її прізвища російською мовою як «Брижатюк». При оформленні нею пенсії, їй було відмовлено в цьому, оскільки виявилось, що її прізвище в поданих документах не відповідає її прізвищу, яке вказано у паспорті громадянина України. Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити заяву з викладених у ній підстав. Пояснив, що їй відмовлено в оформленні пенсії у звязку із різним написанням її прізвища у правовстановлюючих документах. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні зазначила, що дійсно заявнику було відмовлено в оформленні пенсії, оскільки її прізвище у поданих документах не відповідає її прізвищу вказаному в паспорті громадянина України. Вислухавши пояснення заявника і представника заінтересованої особи та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Прізвище заявника «Брижатюк», що підтверджується копію її паспорту громадянина України (а.с. 4 5). У трудовій книжці, архівній довідці, свідоцтві про укладення шлюбу та свідоцтві про народження прізвище заявника вказано російською мовою як «Брижатюк» (а.с. 6 7, 8, 9, 10). Вирішуючи вимоги заяви, суд виходить з наступного. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам розяснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Натомість, до матеріалів справи заявником не додано та в судовому засіданні нею не надано належних доказів того, що організації, які видали зазначені документи, не мають можливості внести до них відповідні виправлення. Крім того,\~суд враховує,\~що відповідно\~до пункту\~12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. До того ж, частиною третьою статті 315 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Отже, у звязку із тим, що заявником не надано належних доказів того, що організація, яка видала архівну довідку, не має можливості внести до неї відповідні виправлення, а також те, що заявник просить встановити факт належності їй трудової книжки і свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд приходить до висновку\~\~про необхідність відмови в задоволені заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed