overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Через розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, подружжя перестало підтримувати шлюбні стосунки, вести спільне господарство. Вважають примирення між ними та збереження сім`ї неможливим, оскільки суперечитиме їх інтересам та інтересам їх спільної дитини. Між подружжям спору про поділ майна немає, також досягнуто згоди щодо місця проживання, виховання та утримання дитини. Будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, сторони в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву про підтримання спільної заяви в повному обсязі та її задоволенні. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 19.02.2000 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 59. Після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Від шлюбу подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сімейне життя між сторонам не склалося, подружжя перестало підтримувати шлюбні стосунки. Вважають, примирення між ними та збереження сім'ї неможливим. Між подружжям досягнуто згоди щодо їх участі та утриманні дітей та визначено їх місце проживання, розмір та порядок сплати аліментів на їх утримання, про що укладено договір. Будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, сторони в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про підтримання спільної заяви в повному обсязі та її задоволенні. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що заявники перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 червня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 367. Від шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заявники досягли згоди щодо їх участі у вихованні та утриманні дітей, визначенні їх місця проживання, розміру та порядку сплати аліментів на їх утримання, шляхом укладення Договору про участь у вихованні та утриманні дітей між батьками, посвідченого 29 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. Судом встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дітей. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сімейне життя, яке б ґрунтувалось на почуттях взаємної любові, поваги та розуміння між сторонам не склалося. Між подружжям досягнуто згоди щодо їх участі у вихованні та утриманні дитини та визначено її місце проживання, розмір та порядок сплати аліментів на утримання, про що укладено договір. Просять шлюб розірвати. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, вимоги заяви підтримує, просить шлюб розірвати. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, вимоги заяви підтримує, просить шлюб розірвати, відновити її дошлюбне прізвище «Зіновєва». Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що заявники перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1188. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Заявники досягли згоди щодо їх участі у вихованні та утриманні сина, визначенні його місця проживання, розміру та порядку сплати аліментів на його утримання, шляхом укладення Договору про участь у вихованні та утриманні дітей між батьками, посвідченого 03 грудня 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] Судом встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та їх сина. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON] , звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Вважають, що примирення між ними та збереження сім`ї неможливим, оскільки суперечитиме їх інтересам та інтересам їх спільної дитини. Спільно не проживають. Між подружжям укладено договір та визначено місце проживання і виховання дитини, розмір та порядок сплати аліментів на його утримання. В судове засідання заявники не з`явились подали заяви, якими підтримали подану ними заяву та просили її задовольнити. Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі з 22.09.2010 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1147, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Заявники досягли згоди щодо розміру та сплати аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини шляхом укладення Договору між батьками про сплату аліментів, утримання, виховання та визначення місця проживання дитини, посвідченого 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 3441. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Заявники подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сімейне життя, яке б ґрунтувалось на почуттях взаємної любові, та розуміння між сторонам не склалося. Просять заяву задовольнити. Заявник [PERSON] в судовому засіданні, вимоги заяви підтримала, просила шлюб розірвати. Суду пояснила, що чотири роки з [PERSON] не проживають. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився. Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що заявники перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 1995 року у Міськвідділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 1893. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та їх сина. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, вважають, що подальше збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Між подружжям укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні представники заявників підтримали подану заяву та просили її задовольнити. Зазначили, що рішення заявників є виваженим та остаточним. Подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечитиме інтересам заявників. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення представників заявників, дослідивши матеріали справи, встановив, що заявники перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1800. Заявники є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується даними Свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Заявники досягли згоди щодо здійснення ними батьківських прав та визначення місця проживання дитини шляхом укладення Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідченого 23.02.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козяриком В.М. В судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] на умовах вищевказаного договору між батьками, що не заперечували представники заявників. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, вважають, що подальше збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Між подружжям укладено договір щодо здійснення батьківських прав і визначення місця проживання дитини та про сплату аліментна на утримання дитини від 08.08.2016 в якому визначено місце проживання і виховання дитини. В судове засідання заявники не з»явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність та вказали, що заяву підтримують в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 березня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №195. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Заявники досягли згоди щодо утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини шляхом укладення Договору щодо здійснення батьківських прав і визначення місця проживання дитини та про сплату аліментна на утримання дитини від 08.08.2016. В судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. На момент постановлення рішення судом сплинув строк, передбачений ч. 4 ст. 109 СК України, на протязі якого сторони заяву про розірвання шлюбу не відкликали. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Заявники подружжя, [PERSON] та [PERSON] ,звернулись до суду із даною заявою,згідно якого зазначили,що вони перебувають у Міністерстві соціальної політики України на обліку кандидатів в усиновлювачі за № М - 03171 від 06.04.2020 року. У шлюбі перебувають з 30 серпня 2008 року, дітей не мають. Вони виявили бажання усиновити [PERSON] , як єдиний можливий шлях допомогти покинутій дитині,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Заявники - подружжя [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду у порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюб, сім'ю та побут, вважають, що подальше збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Подружжя дійшло згоди, що спільна дитина [PERSON] після розірвання шлюбу проживатиме з матір'ю - [PERSON], а батько - [PERSON] братиме участь у вихованні сина, до досягнення сином повноліття щомісячно надаватиме йому матеріальну допомогу. Встановлено, що спільного господарства подружжя не веде та разом не проживає, майнових спорів між ними немає. У судовому засіданні заявники підтримали подану ними заяву та просили її задовольнити. Згідно з ч.3 ст.234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, у порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.11.2011р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1817, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Заявники досягли згоди щодо розміру та сплати аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини. У судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матір'ю. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Заявники подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу подружжям, що має дітей. Свої заяву вони пояснюють тим, що 18.10.1997 року вони зареєстрували шлюб у Деньгівській сільській раді народних депутатів Золотоніського району Черкаської. Подружжя має двох синів [INFO] та [INFO] Сімейні стосунки між ними припинено та мають намір розірвати шлюб. Між сторонами досягнута згода, що діти будуть проживати з батьком та укладена 02.07.2015 р. угода про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без нього, шлюб просить розірвати. Заявник [PERSON] не зявилася, але надіслала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, шлюб просить розірвати, прізвище залишити їй [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України - подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Між сторонами досягнута згода, що діти будуть проживати з батьком та укладена 02.07.2015 р. угода про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-СР № 016646 від 18.10.1997 року [PERSON] та [PERSON] 18.10.1997 р. зареєстрували шлюб у Деньгівській сільській раді народних депутатів Золотоніського району Черкаської за актовим записом №8, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Враховуючи, що шлюб може повноцінно існувати лише за взаємною згодою сторін, що в даний час не має місця в подружжя, їх шлюб має бути розірвано. Дана сімя остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін до її відновлення немає. Відповідно до ч.3 ст.. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище набуте у шлюбі [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Заявники, подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулось до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, вважають, що подальше збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Між подружжям укладено договір та визначено місце проживання і виховання малолітньої дитини, розмір та порядок сплати аліментів на її утримання. В судовому засіданні заявники підтримали подану ними заяву та просили її задовольнити. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1400, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). Заявники досягли згоди щодо розміру та сплати аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини шляхом укладення Договору, посвідченого 10 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON], що не заперечували заявники. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved