Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити юридичний факт належності його до німецької національності, оскільки його прадід [PERSON] був етнічним німцем; його дід [PERSON] також був німцем, але дбаючи про свою безпеку та безпеку своєї сімї у звязку з обстановкою нетерпимості у післявоєнний період наполягав, щоб справжню національність приховували, національність дітей вказували як українців, та в подальшому не відновлювали. Встановлення вказаного факту дасть можливість відновити заявнику національність, встановити національну приналежність та підтвердити німецьке походження. В судовому засіданні заявник [PERSON], його представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень на заяву не надала. Вислухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. В судовому засіданні встановлено, що батьками заявника [PERSON], 09.09.1979 р. н., є [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Миськова) [PERSON]. Батьками [PERSON], 29.09.1954 р. н., є [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Перепел) [PERSON]. Протягом 1953-1957 років в с. Федорівка Федорівської сільської ради Кустанайської області проживали: [PERSON], 1887 р. н., німець, глава сімї; [PERSON], 1929 р. н., українець, глава сімї; [PERSON], 1937 р. н., українка, дружина; [PERSON], 1954 р. н., українець, син. Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON], батько заявника, та [PERSON], бабуся заявника, підтвердили, що по чоловічій лінії сімя походить від етнічних німців, але у подальшому було вирішено вказувати дітям українську національність, оскільки в радянський період родина не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, так як боялася політичних переслідувань (прадід [PERSON] був виселений до Казахстану), та щоб уникнути гонінь зі сторони влади змушені були приховувати свою приналежність до німецької нації. Згідно ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. У відповідності до ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Законом України «Про національні меншини в України» визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність; примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ч.1 ст.3 Рамкової конвенції ООН «Про захист національних меншин», ратифікованої в Україні Законом від 09.12.1997, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Враховуючи, що встановлення факту належності до німецької національності надасть можливість заявнику відновити національність, встановити національну приналежність та підтвердити німецьке походження, суд вважає заяву останнього обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved