Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Заявник, комунальна лікувально-профілактична установа «Міський протитуберкульозний диспансер м. Костянтинівки», звернулась до Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу строком на 3 місяці [PERSON], яка з 2017 року перебуває на диспансерному обліку в КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Костянтинівки», на даний час є хворою на заразну форму туберкульозу, проте, з 14 грудня 2017 року ухиляється від лікування, чим порушує протиепідемічний режим. В судовому засіданні представник заявника [PERSON]В заяву підтримала та просила її задовольнити, вказавши на небезпеку хвороби як для самого носія інфекції, так і для оточуючих, вказала на те, що [PERSON] ухиляється від лікування, хоча медсестра закладу неодноразово телефонувала та відвідувала хвору дома. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її дочка [PERSON] дійсно хворіє на туберкульоз та ухиляється від лікування, в звязку з чим не заперечує проти примусового направлення [PERSON] на примусове лікування до протитуберкульозного закладу. Заінтересована особа [PERSON] повідомлялася про час та місце розгляду справи та можливість бути представленою у суді іншою особою відповідно до ч. 1 та ч. 9 ст. 128, ч. 3 ст. 130 ЦПК України, в судове засідання не забезпечила присутність свого представника. Оскільки згідно даних протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдженню хвороби, розгляд заяви проводився за її відсутності згідно ч.1 ст. 345 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], має зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорту громадянина України. [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження VІ-НО 426601, виданого Костянтинівським міськвиконкомом (актовий запис №1331 від 20.12.1985 р.) Судом встановлено, що згідно із витягом з амбулаторної карти №213 [PERSON], [INFO] перебуває на обліку в КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Костянтинівки» з 18.05.2017 року з діагнозом: Лікування після перерви (12.10.17) ВДТБ (05.17) легень (фіброзно-кавернозний) Д+ МБТ+ м+ МГ+ риф+ к+ резист1 (S) гіст0 Кат2 Ког4(2017р). З 11.10.17 р. по 26.12.17 р. лікувалася в стаціонарному відділенні КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Костянтинівки». Бактеріовиділення зберігається. Ухиляється від прийому протитуберкульозних препаратів з 14.12.17 р. Самовільно покинула відділення. Виписана з відділення через відсутність. Зловживає алкоголем. Дільнична медична сестра багаторазово телефонувала хворій, а також відвідувала хвору вдома, на що хвора обіцяла повернутися до лікування, але станом на 02.02.18 р. не стала до лікування. Відповідно до висновку ЛКК КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Костянтинівки» від 02.02.2018 року [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку в зазначеному закладі з 18.05.2017 року з діагнозом: Лікування після перерви (12.10.17) ВДТБ (05.17) легень (фіброзно-кавернозний) Д+ МБТ+ м+ МГ+ риф+ к+ резист1 (S) гіст0 Кат2 Ког4(2017р), тобто є хворою на заразну форму туберкульозу та становить небезпеку для оточуючих, проте не приймає протитуберкульозні препарати, ухиляється від відвідування протитуберкульозного закладу, та злісно порушує протиепідемічний режим і згідно Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 22.03.2012, розділ 3, стаття 11 потребує примусового залучення на лікування через суд. Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу (п.10 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби (ч.1 ст. 345 ЦПК України). Відповідно до ст. 53 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» з метою охорони здоров'я населення органи і заклади охорони здоров'я зобов'язані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СНІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України. Згідно із ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування нього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. Оскільки [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу, проте порушує встановлені законом обовязки й становить загрозу та небезпеку для оточуючих громадян щодо розповсюдження нею вказаної хвороби, подальша відмова її від госпіталізації може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призведе до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. А отже, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Костянтинівки» про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного заклад [PERSON] на строк 3 місяці.

Outcome: approved