Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

заявник звернулася до суду зі заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що 11 січня 2005 року відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради Донецької області їй було видане свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS], також 27 червня 1997 року було укладено договір купівлі-продажу будинку, посвідчений державним нотаріусом Соледарської державної нотаріальної контори Мартиновою В.П., реєстровий номер 132, відповідно до якого вона придбала будинок [ADDRESS]. Стверджує, що у свідоцтві про право власності на житло та в договорі купівлі-продажу будинку не вірно вказано її прізвище як «[PERSON]», замість належного «[PERSON]». Просить суд встановити факт належності їй, [PERSON], свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 січня 2005 року відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради Донецької області за №20816, та договору купівлі-продажу, посвідченого 27 червня 1997 року державним нотаріусом Соледарської державної нотаріальної контори Мартиновою В.П. У судове засідання заявник не з'явилася, подавши заяви про розгляд справи у її відсутності та про підтримання вимог заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності; проти задоволення вимог заяви не заперечує. У відповідності до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності заявника, представника заявника та заінтересованих осіб на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що заявник - [PERSON], [INFO], про що свідчить паспорт громадянина України серії [NUMBER], 26 березня 2016 року Артемівським МВ ГУ ДМС України у Донецькій області (а.с.9-10). Заявник зареєстрована [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 27 червня 1997 року державним нотаріусом Соледарської державної нотаріальної контори Мартиновою В.П., реєстровий номер 132, укладеного між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], як покупцем, [PERSON] придбала житловий [ADDRESS] (а.с.5). Крім того, 11 січня 2005 року відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради Донецької області видано свідоцтво про право власності на житло, за яким квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON]. При цьому, заявник, прізвище якої до реєстрації шлюбу - [PERSON], після державної реєстрації шлюбу 26 серпня 1983 року отримала прізвище [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Соледарською міською радою м.Артемівська Донецької області повторно 2 лютого 2016 року (а.с.8). «[PERSON]» є прізвищем чоловіка заявника, який народився [INFO], згідно зі свідоцтвом народження серії [NUMBER], виданим 4 квітня 1958 року повторно Бюро органу актів громадського стану Білолуцького району Луганської області. У відповідності до п.6 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В абз.2 п.12 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що на підставі п.6 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Враховуючи викладене, зважаючи на розбіжності у написанні прізвища заявника в різних документах, що ускладнює, а інколи унеможливлює належну ідентифікацію особи та створює сумніви у належності їй правовстановлюючого документа і прав, які він посвідчує, суд вважає, що заяву слід задовольнити, встановивши факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 січня 2005 року відділом з реформування управління та утримання житлового фонду, та договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 27 червня 1997 року державним нотаріусом Соледарської державної нотаріальної контори Мартиновою В.П., реєстровий номер 132. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що рішення про встановлення факту належності документа не замінює собою правовстановлюючого документа та не є посвідченням прав, які надає такий документ.

Outcome: approved