Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт родинних відносин між [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], померлою [INFO] року та визначити йому додатковий строк в один місяць для прийняття спадщини після його двоюрідного брата [PERSON], померлого [INFO] року, посилаючись на те, що [PERSON] і [PERSON]. були рідними сестрами, а [PERSON] був сином [PERSON] Після смерті матері останній у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції, що діяла на той час, спадщину прийняв і не відмовлявся від неї. Заповідального розпорядження на випадок смерті вони не залишили та спадщину після спадкодавців ніхто не прийняв. На теперішній час позивач бажає реалізувати свої спадкові права після родичів, але через несвоєчасне подання документів, які підтверджують склад спадкового майна, нотаріусом йому було відмовлено, тому він змушений вирішувати це у судовому порядку. Сторони надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Також у заявах позивач і його представник підтримали заявлені вимоги, які просили задовольнити. Відповідач у заяві заперечень проти даного позову не вказав. Враховуючи заяви сторін, фіксація судового процесу по даній справі технічними засобами не проводилася у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши позиції учасників процесу та перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно вимог статей 57, 60 ч.1, 63 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, наданих суду доказів. [INFO] року в с. Моначинівка Куп'янського району Харківської області померла [PERSON], про що Моначинівською сільрадою 07.02.1997 року був зроблений актовий запис № 1, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян ( а.с.9,10). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] була матір'ю [PERSON], [INFO] ( а.с.12), який також помер [INFO] року, актовий запис № 3 від 16.04.2007 року ( а.с.11). На день смерті матері [PERSON] був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою в [ADDRESS] від спадщини не відмовлявся ( а.с.14,15). За життя [PERSON] згідно розпорядження Куп'янського райдержадміністрації від 06 березня 1997 року за № 133 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], про належність їй права на частку у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе, розміром 6,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Даний сертифікат зареєстровано 20.10.2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] (а.с.13,17). Заповіту ні [PERSON] ні її син [PERSON] не залишили. Мати позивача - [PERSON], яка до реєстрації шлюбу 02 квітня 1957 року з [PERSON] мала прізвище «[PERSON]», [INFO] року також померла ( а.с.8, 16,18). Позивач стверджує, що [PERSON] та [PERSON] були рідним сестрами. В обґрунтування цього він надав суду копії свідоцтва про народження [PERSON] та свідоцтва про шлюб між [PERSON] і [PERSON] Свідоцтво про народження [PERSON] відсутнє, тому підтвердити родинні відносини між ними у позасудовому порядку немає можливості. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 передбачає, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Державний нотаріус Куп'янської державної нотаріальної контори у Харківській області Колосовська С.О. 16 лютого 2017 року постановою відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після двоюрідного брата [PERSON] через не підтвердження належним чином факту родинних відносин зі спадкодавцем та не прийняття ним спадщини, оскільки заяву до нотконтори він не подавав та спільно з [PERSON] на час його смерті не проживав. Заяв від будь-кого зі спадкоємців про прийняття спадщини чи відмову від неї не надходило (а.с. 7). Відомості про прізвища до шлюбу, по батькові [PERSON] і [PERSON]. та місця відкриття спадщини у наданих суду позивачем копіях документів співпадають. Ч.1 ст. 548 і ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини після [PERSON] у 1997 році, передбачали, що якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що прийняв спадщину. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З цього слідує, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після матері [PERSON], оскільки проживав з нею час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Моначинівської сільради. Відповідно до ст.ст.1270,1272 ЦК України для прийняття спадщини або відмови від неї встановлюється строк у шість місяців, який починається для позивача з дня відкриття спадщини, тобто у даному випадку з дня смерті [PERSON] [INFO] року. За правилами ч.ч.1,3,ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, позивач не прийняв спадщину, не подав заяву нотаріусу. В обґрунтування поважності причин пропуску зазначеного вище строку [PERSON] посилається на необізнаність щодо складу спадкового майна і відсутність на той час підтверджуючих документів для нотаріуса. Наразі від спадщини він не відмовляється та бажає реалізувати свої спадкові права. Відомості про інших спадкоємців відсутні. На підставі викладених вище обставин, аналізуючи надані суду докази та ґрунтуючись на нормах діючого законодавства, враховуючи те, що [PERSON] добросовісно помилявся щодо своїх спадкових прав, суд вважає доцільним встановити факт родинних відносин, а також визнати причину пропуску позивачем строку поважною та у порядку ч.3 ст. 1272 ЦК України надати йому додатковий строк в один місяць після набрання законної сиди даного рішення для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON]

Outcome: approved