Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 6,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІУ-ОД N021159, виданого Северинівською сільською Радою народних депутатів 06.04.2000 року. За життя [PERSON] залишила заповіт згідно якого заповідала все своє майно заявнику. Маючи намір оформити спадщину після смерті бабусі, заявник виявив, що Державний акт на право приватної власності на землю був виданий на прізвище « [PERSON] », тоді як прізвище бабусі « [PERSON] ». За таких обставин він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на землю. Отримати дублікат державного акту на право приватної власності на землю він не може, що також підтверджується даною довідкою, що додається. Заявник є спадкоємцем після смерті бабусі за заповітом, що підтверджується копією заповіту. Встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на землю спадкодавиці необхідно йому для оформлення спадщини після її смерті. Заявник на заявлених вимогах наполягав, просив справу слухати у його відсутність, про що заявляв клопотання під час подання заяви. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, проте надали заяву просять справу розглядати у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши зазначені факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ Судом в якості доказів наданих заявником на підтвердження зазначених ним обставин досліджено матеріали та встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Заявник є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, що підтверджується заповітом, копія якого долучена до матеріалів справи. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 6,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІУ-ОД N021159, виданого Северинівською сільською Радою народних депутатів 06.04.2000 року. Заявник спадщину у встановлений строк прийняв, звернувшись до нотаріуса, що підтверджує копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, але отримати свідоцтво про право на спадщину, він не може, оскільки в правовстановлюючому документі допущена помилка в написанні прізвища власниці земельної ділянки. Згідно свідоцтва про смерть спадкодавця значиться « [PERSON] » , але в Державному акті на право приватної власності на землю серія ІУ-ОД N021159, виданого Северинівською сільською Радою народних депутатів 06.04.2000 року власниця значиться як « [PERSON] ». За таких обставин він звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІУ-ОД N021159, виданого Северинівською сільською Радою народних депутатів 06.04.2000 року. В Державному акті була зроблена помилка, на що він не звернув уваги. Те, що дана земельна ділянка належить саме [PERSON] , підтверджується доданими до заяви документами, а саме копією свідоцтва про смерть [PERSON] копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з якого вбачається, що власницею даної земельної ділянки значиться [PERSON] . Отримати дублікат Державного акту на право приватної власності на землю він не може, що також підтверджується даною довідкою, що додається. Встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на землю спадкодавиці необхідно заявнику для оформлення спадщини. \~ \~ \~ \~Організація, яка видала правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. Відповідно ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника значення. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені вимоги. На підставі викладеного, та

Outcome: approved