Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 30.10.2001. В обгрнутування заяви вказує, що 30.10.2001 помер її батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Того ж дня відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України та ст. 525 ЦК УРСР відкрилася спадщина. Заявник та інші спадкоємці померлого до нотаріальних органів не зверталися, вважаючи, що спадщину вони прийняли автоматично. Заявник також вказує, що відповідно до повідомлення Коростишівської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Заявник вважає, що прийняла спадщину, оскільки мала відповідне майне, майнові паї у своєму безпосередньому юридичному віданні, у сфері свого спливу, тому просить встановити факт прийняття нею спадщини після померлого батька. Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримала, просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник Слобідської сільської ради Коростишівського району у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], прийняла спадщину після його смерті шляхом отримання у володіння особистих речей, майна та документів. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Заявлені вимоги визнає. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву не визнала, пояснила, що згідно заповіту померлого все майно заповідалося [PERSON], у подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги не визнає, підтримує пояснення, надані на попередніх засіданнях. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вказали, що заява необґрунтована, відповідно до заповіту все майно заповідалося [PERSON], останній вже отримав свідоцтво про право на спадщину. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог. Суд не бере до уваги заяву подану заінтересованою особою [PERSON], оскільки дана заява не підписана заінтересованою особою. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі вимог вищезазначеного закону суд приходить до висновку, що умовою для судового розгляду справи про встановлення факту, що має юридичне значення для заявника є: від нього мають залежати виникнення, зміна або припинення його особистих чи майнових прав, встановлення факту не пов'язується з вирішенням спору, у заявника немає іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має для нього юридичне значення. Як встановлено, заявник звернулася до суду з вказаною заяву з метою належного оформлення своїх спадкових прав після смерті батька. Згідно розяснень Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено що при звернення із заявою про встановлення фактів, необхідно довести, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Заявником надано до суду лист державного нотаріуса на підтвердження неможливості отримання свідоцтва про права на спадщину, однак суд не приймає це як допустимий доказ у силу ст. 78 ЦПК України, оскільки відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Посилання заявника на положення Цивільного кодексу України (Закон України від №435-IV від 16.01.2003) не є коректними, оскільки [PERSON] помер 30.10.2001, відкриття спадщини після його смерті регулюється законодавством, яке діяло на час їх смерті, а саме: розділом 7 Цивільного кодексу України в редакції Закону 1963 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. У наданих заявником документах на підтвердження її родинних відносин з померлим 30.10.2001 [PERSON] містяться розбіжності, тобто заявником не надано підтвердження того, що [PERSON] є її батьком. Більше того, у матеріалах справи наявна копія заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] /а.с.32/. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed