Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Заявник звернулась до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що вона народилась в с. Гайворон Тетіївського району Київської області [INFO], і з народження постійно проживає на території України, 1981 року закінчила Гайворонську середню школу, отримала атестат про середню освіту, та вступила до Білоцерківського ПТУ Управління торгівлі Київського виконкому, який закінчила в 1982 році, після чого працювала продавцем в магазині №2 та №9 м. Біла Церква. Вона має намір звернутися до міграційної служби із заявою про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України». А тому заявник просить суд встановити юридичний факт її постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року і по даний час. В судовому засіданні заявник та її представник подану заяву підтримали. Представник заінтересованої особи - Білоцерківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення заявника, його представника, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що заявник [PERSON], народилась [INFO] в с. Гайворон Тетіївського району Київської області, що стверджується копією її свідоцтва про народження від 28.10.1964 року [NUMBER]. Судом встановлено, що заявник [PERSON] в 1981 року закінчила Гайворонську середню школу Володарського району Київської області, отримала атестат про середню освіту від 26.06.1981 року за [NUMBER], та вступила до Білоцерківського ПТУ Управління торгівлі Київського виконкому, який закінчила в 1982 році, де отримала диплом від 19.08.1982 року за [NUMBER] про закінчення повного курсу технічного училища за професією «Продавець промислових товарів», та працювала продавцем в магазині №2 та №9 м. Біла Церква. Дані обставини підтверджуються копіями атестату про середню освіту від 26.06.1981 року за [NUMBER], диплому від 19.08.1982 року за [NUMBER] про закінчення повного курсу технічного училища за професією «Продавець промислових товарів», трудової книжки серії [NUMBER] від 08.09.1982 року. З матеріалів справи вбачається, що заявнику видавався паспорт громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER], який їй було видано 09.07.1981 року Володарським районним відділом внутрішніх справ. Даний факт підтверджується копією форми №1 на ім'я [PERSON] та довідки Володарського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 13.04.2018 року №611/23-28. Заявник звертається до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що з народження постійно проживає на території України, бажає прийняти громадянство України, але для цього їй необхідно підтвердити в судовому порядку факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. В ч.1 ст.315 ЦПК України наведено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. А згідно ч.2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В ст.1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року /зі змінами/ вказується на те, що громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. В цій же статті роз'яснюється, що проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 вказаного Закону громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. За ст.6 Закону громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Згідно п.2 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 /в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006/, заяви з питань громадянства оформлюються: про прийняття до громадянства України та про вихід з громадянства України - на ім'я Президента України; про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім'я начальника головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи. А відповідно до п.4 Порядку заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні. В п.7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується: в т.ч. громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Згідно з п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Як встановлено в судовому засіданні, заявник бажає подати заяву про встановлення належності до громадянства України згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», для чого необхідно довести факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України /24 серпня 1991 року/. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України /24 серпня 1991 року/. Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать поясненням самого заявника, іншим доказам по справі. Отже, дослідженими в суді доказами стверджується факт постійного проживання заявника в м. Біла Церква Київської області, тобто, на території України, станом на 24.08.1991 року. Крім того, встановлення цього факту відповідно до наведеного вище в рішенні Порядку породжує юридичні наслідки, оскільки судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року може бути одним із документів, необхідних для встановлення належності до громадянства України. Встановлення зазначеного юридичного факту іншим способом, окрім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту проживання , на території України, станом на 24.08.1991 року, що передбачено ч.1 ст. 315 ЦПК України. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: approved