Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою в якій просить оголосити її сина [PERSON], [INFO], уродженця м. Києва, померлим. Свої вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 06.06.2005 року, її син [PERSON], став мешкати у наметовому таборі для молоді під с. Новосілки Вишгородського району Київської області, а наступного дня 07.06.2005 року пішов з табору у невідомому напрямку. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2006 року, [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім. Зазначає, що оголошення [PERSON] померлим необхідно їй для оформлення спадщини. На підставі вищевикладеного просила заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги та просила заяву задовольнити. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив справу розглядати у відсутність його представника, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Заінтересована особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направило, про дату та час розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомило. Суд, вислухавши пояснення заявника, врахувавши заяву заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] Згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2006 року [PERSON], [INFO] визнано безвісно відсутнім. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З повідомлення Вишгородського районного відділу ГУ МВС України в Київській області від 10.02.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], 07.06.2005 року під час відпочинку в наметовому містечку, розташованому поблизу с. Новосілки Вишгородського району Київської області, пішов у невідомому напрямку та до теперішнього часу не повернувся. 23.08.2005 року було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №28-1560 в рамках якої проводилися оперативно-розшукові заходи, однак станом на 09.02.2016 року місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Також, під час розгляду звернення було здійснено додаткову перевірку [PERSON], [INFO], за обліками Інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС України (в тому числі підсистеми «Розшук» серед невпізнаних трупів та невідомих хворих), але позитивного результату не отримано. З довідки ЖЕД №905 від 12.02.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], був знятий з реєстраційного обліку 17.12.2015 року згідно рішення суду від 17.11.2006 року. Заявник вказує, що оголошення її сина [PERSON] померлим необхідно для оформлення спадщини на частку квартири [ADDRESS], яка згідно свідоцтва про право власності на житло №2230 від 26.12.2009 року належить [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували її смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців. Встановлено, що з часу зникнення [PERSON] минуло понад десять років. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявник [PERSON] довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх вимог. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved