Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Свою заяву обґрунтовує тим, що вона 10.08.2016 року, перебуваючи у місті Донецьку народила дитину, хлопчика, про що було видано медичне свідоцтво про народження, і відповідно до законодавства України заявниця звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції міста Донецька, за місцем тимчасового проживання, де був зроблений відповідний актовий запис про народження дитини та 16.08.2016 року було видано свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], яке не відповідає законодавству України та є недійсним. Отримати свідоцтво народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження. Заявниця зверталась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції з заявою про реєстрацію народження сина, але їй було відмовлено в реєстрації дитини з причини недійсності документів виданих органами розташованими на тимчасово окупованій території. Заявниця просить встановити факт народження нею 10.08.2016 року дитини хлопчика на тимчасово окупованій території України в місті Донецьк. Представник заявниці [PERSON] судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила суд замінити свідка [PERSON] та допитати в якості свідка [PERSON], встановити факт народження 10.08.2016 року [PERSON] дитини хлопчика на тимчасово окупованій території у місті Донецьку. Заявниця в судовому засіданні підтримала вимоги заяви, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила суду, що знаходячись у місті Донецьку, перебуваючи на 40 тижні вагітності, 10 серпня 2016 року народила дитину хлопчика. Зазначила, що батьком дитини є [PERSON], [INFO]. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту народження дитини заперечень не мала, просила винести рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є чоловіком заявниці та відповідно батьком народженої дитини, показав суду, що заявниця 10.08.2016 року народила хлопчика, батьком новонародженого є [PERSON], а матірю [PERSON]. Зауважив, що остання перебувала на обліку як вагітна у місті Одеса, а пізніше у місті Донецьку, де згодом і народила дитину. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є другом чоловіка заявниці та знайомий з останньою близько шести років. Свідку відомо, що [PERSON] 10.08.2016 року народила дитину хлопчика у місті Донецьку. Свідок бачив заявницю вагітною у місті Донецьку та під час розмов з заявницею по засобу відеозвязку «Скайп». Судом встановлено, що заявниця 01 липня 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 351729, виданого 01 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с. 12). Як вбачається з дублікату медичного свідоцтва про народження №604/888 від 10.08.2016 року та виписки з історії пологів №888, виданих медичною установою розташованою на тимчасово окупованій території України у місті Донецьку, [PERSON] 10 серпня 2016 року народила дитину хлопчина у місті Донецьку (а.с. 9, 10). Відповідно до довідки №92 від 07.06.2016 року [PERSON] знаходилась на обліку з приводу вагітності і станом на 07.06.2016 року перебувала на 30 тижні вагітності (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження №016983 від 16.08.2016 року, виданого установою розташованою на тимчасово окупованій території України у місті Донецьку, [PERSON] 10 серпня 2016 року народила хлопчика у місті Донецьку (а.с. 13). Заявниці було відмовлено в отриманні свідоцтва про державну реєстрацію народження дитини з підстав недійсності наданих нею документів для реєстрації (а.с. 14). Суд, вислухавши пояснення заявниці, представника останньої та свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, і приймаючи вищенаведені обставини в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Частинами першою та третьою ст. 2 Конституції України визначає, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З абз. 1 ч. 1 ст. 2571 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 2571 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частиною третьою ст. 2571 ЦПК України встановлено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з ч. 4 ст. 2571 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. За пп. 2 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України « Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно цього наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були перемістися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії\~ яка започаткувала виняток із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи видані на окупованій території, зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій як, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Також враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Медичне свідоцтво про народження надане заявницею для державної реєстрації факту народження дитини, не може визнаватися належним документом з підстав його складання установою розташованою на тимчасово непідконтрольній території України, але вказана в ньому інформація береться судом до уваги в частині, що підтверджується заявницею та поясненнями свідків, а також дослідженими судом іншими допустимими та належними доказами. Пунктом першим Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» встановлено, що визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк, Донецької області, є тимчасово окупованою територією незаконним збройними формуваннями терористичних організацій та військами Російської Федерації. Суд вважає за можливе встановити факт народження 10 серпня 2016 року [PERSON], [INFO], дитини хлопчика в місті Донецьку Донецької області. На підставі викладеного, Конституції України, Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області»,

Outcome: approved