Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним. В своїй заяві зазначає, її двоюрідний брат [PERSON] відбував покарання в місцях позбавлення волі, призначене Київським районним судом м. Донецька 22.10.2009 року. Самопочуття [PERSON] погіршувалося, та він потребував постійного нагляду лікаря. 26.04.2012 року він був направлений з Кіровської виправленої колонії № 33 на лікування до міжобласної лікарні , яка знаходиться на території Донецької виправної колонії з діагнозом: дисциркуляторна енцефалопатія 3 ст., на фоні гіпертонічної хвороби 3 ст., церебрального атеросклерозу 2 ст., деменція кортикально-субкортикального типу з вираженими когнітивними мнестичними порушеннями, статолокомоторною атаксією, апатико-апублічний синдром, рідкими генералізованими загальносудомними нападами, пневмонія, ОНКМ. Дименція - це психічне захворювання, синдром, обумовлений органічним ураженням мозку та характеризується порушеннями в мнестичній та інших когнітивних сферах, включаючи мовлення, втрата орієнтування, абстрактного та логічного мислення, амнезія, праксис, порушення рахунку, здатності до абстрагування, структурне ураження та часткове відмирання мозку. 20.06.2012 року [PERSON] був оглянутий спеціальною лікарською комісією, яка підтвердила даний діагноз та прийняла рішення про направлення матеріалів до суду про його звільнення від відбування покарання. На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд на підставі висновків спеціальної лікарської комісії , яка оглядала [PERSON] 20.06.20123 року та підтвердила діагноз, встановити дату його недієздатності з 20.06.2012 року. Заявниця в судове засідання з'явилася, свої вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст.39 ч.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з копії листа начальника Донецької виправної колонії № 124 на адресу судді Куйбишевського районного суду м. Донецька Машкіної Н. В. , [INFO] року [PERSON] помер у терапевтичному відділенні багатопрофільної лікарні при Донецькій ВК-124 в період очікування вступу постанови про звільнення в законну силу. До даного листа доданий посмертний епікриз № 453 відносно [PERSON], [INFO]. Зі змісту розділу 4 глави №2 «Розгляд судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи» ЦПК України випливає, що суд розглядає справи про визнання фізичної особи недієздатною, померла особа недієздатною визнаватися не може. З огляду на зазначені вимоги Закону, померлу особу не можливо визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Таким чином, суд, дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності, вважає, в задоволенні заяви [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed