Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому диплома за №181479 в якому помилково записано прізвище [PERSON] замість правильного прізвища [PERSON], військового квитка в якому дата призначення помилково записана 04.09.1978 року, замість правильної дати 02.11.1979 року. Обґрунтовує свої вимоги тим, що в зазначених вище документах наявні помилки. У заявника наявні відповідні докази на підтвердження їх існування. Вказує, що встановлення даного факту йому необхідно для призначення пенсії. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтвердив обставини, які зазначені в його заяві та просив її задовольнити з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи Ясинуватського \~обєднаного управління\~ Пенсійного фонду\~України в\~Донецькій області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з розяснень п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно за законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством непередбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія І-УР № 684844 виданого 13 січня 1961 року, актовий запис № 4, [PERSON] народився 04 січня 1961 року та є уродженцем [INFO] (а.с. 29). Зазначене також підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-АМ № 425340 виданого 16 серпня 1980 року, актовий запис № 31 (а.с. 30). З паспорту громадянина України серія ВВ 517279 виданого 09 жовтня 1998 року Ясинуватським РВ УМВС України в Донецькій області та військового квитка серія НК № 4290753 виданого 02 листопада 1979 року вбачається, що [PERSON] народився 04 січня 1961 року та є уродженцем [INFO] (а.с. 4-8, 16-27). Відповідно до диплому серії А № 181479 виданого 20 липня 1979 року вбачається, що останній видано [PERSON] (а.с. 28). З трудової книжки серії БТ-І № 4376694 заповненої 23 серпня 1979 року вбачається, що книжку видано [PERSON], [INFO] (а.с.13-15). Крім того, дані зазначені у свідоцтві про народження, паспорті, військовому квитку, свідоцтві про укладення шлюбу та трудовій книзі, узгоджуються з записами в дипломі та підтверджують його належність заявнику. З огляду на викладене, суд вважає, що факт належності заявникові диплому серії А № 181479 виданого 20 липня 1979 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Водночас, як вбачається з роз'яснень викладених у пункті 12 постанови пленуму Верховного Суду України про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.95, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Тому вимога заявника про встановлення факту належності військового квитка в якому дата призначення помилково записана 04.09.1978 року, замість правильної дати 02.11.1979 року не підлягає задоволенню, оскільки вирішення цього питання відноситься до компетенції органу, який видав цей документ. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме диплому, має юридичне значення для заявника, так як від нього залежить виникнення майнових прав, тому вимоги заявника є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи і\~ підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial