Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» наступної інформації: - дані про автора (авторів) літературних творів «Правила отримання товарів в системі ПлатиПізніше» та «Правила участі постачальника в системі ПлатиПізніше», які ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» почало використовувати в червні-вересні 2014 року, а також надати поштову адресу автора (авторів) бланків, номери засобів зв'язку. Згідно ч.3 ст.135 ЦПК України, у разі обгрунтованої вимоги заявника, заява про забезпечення доказів розглядається судом невідкладно лише за участю заявника. Заявник [PERSON], який одночасно є представником заявника ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали подані разом із заявою, суд вважає, що заява про забезпечення доказів задоволенню не підлягає зважаючи на наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Згідно ч.1, 2 ст.135 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається судом, який розглядає справу, а якщо позов ще не пред'явлено, - місцевим загальним судом, у межах територіальної підсудності якого можуть бути вчинені процесуальні дії щодо забезпечення доказів. Заявники у своїй заяві зазначили, що ПрАТ «Лізинг ІТ» (заявник 1) є автором наступних літературних творів: «Правила отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT», «Правила участі постачальника в системі LeaseIT». Згідно ч.5 ст. 11 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ПКМУ від 27 грудня 2001 року №1756 «Про державну реєстрацію авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір» свідоцтво - документ, що засвідчує авторство (авторське право) на оприлюднений чи неоприлюднений твір, а також факт і дату оприлюднення твору (за наявності). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у забезпеченні доказів необхідно відмовити, оскільки у наданих суду матеріалах та доказах до заяви про забезпечення доказів відсутнє свідоцтво про державну реєстрацію авторського права та немає інших документів, які б підтверджували той факт, що заявники дійсно є авторами наступних літературних творів: «Правила отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT», «Правила участі постачальника в системі LeaseIT».

Outcome: dismissed