Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Заявник звернулась до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що починаючи з 24 жовтня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 303. Вказує, що разом з тим, починаючи з 2002 року заявник спільно проживала із [PERSON] у незареєстрованому цивільному шлюбі. Таким чином, починаючи з 2002 року сторони постійно проживали разом за однією адресою, тобто мали постійне спільне місце проживання, вели спільне господарство, разом їздили на відпочинок, сплачували комунальні послуги, мали спільний сімейний бюджет та заощадження грошових коштів. Зазначає, що у 2007 році була продана належна заявнику на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , на підтвердження чого до матеріалів заяви приєднано копію договору купівлі-продажу квартири від 22 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Гринчук А.К., зареєстрованого в реєстрі за № 1646. Стверджує, що кошти від продажу вказаної квартири заявник передала на зберігання своєму чоловікові - [PERSON] , із яким на той час спільно проживала без реєстрації шлюбу, з метою в подальшому спрямувати, в тому числі, і ці кошти на придбання спільного будинку в м. Ірпінь. Таким чином, з початку спільного проживання із [PERSON] , сторони планували купити будинок для проживання сім`ї, разом періодично накопичували грошові заощадження для здійснення такої покупки, при цьому ведення сімейного бюджету та розпорядження сімейними грошовими заощадженнями заявник довірила своєму чоловікові. У листопаді 2020 року заявнику з чоловіком запропонували придбати будинок, який їм сподобався, однак чоловік повідомив про те, що коштів на його придбання не вистачає, оскільки частину спільних заощаджень, що сторони разом накопичували для придбання будинку, в тому числі, і кошти отримані від продажу належної заявнику квартири, [PERSON] у 2008 році позичив своєму знайомому - [PERSON] . Так, заявник вказує, що 10 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким чоловік заявника передав останньому 39 000 доларів США. Також 31 березня 2008 року [PERSON] позичив у чоловіка заявника 250 000 гривень. В подальшому в серпні 2008 року чоловік заявника позичив [PERSON] ще 23 000 доларів США та 275 000 гривень. Доказом цього є власноручно написані [PERSON] розписки, в яких він зобов`язався повернути борг за першою вимогою. Таким чином, [PERSON] позичив у чоловіка заявника кошти в загальній сумі 62 000 доларів США та 525 000 гривень. Звертає увагу, що згоди на надання такої позики заявник не давала та про факт укладення такої угоди не знала до недавнього часу. [INFO] [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняли його діти - [PERSON] та [PERSON] , яким було відомо про борги спадкодавця, однак останні, після збігу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, борг чоловікові добровільно повертати відмовились. Зазначає про те, що чоловік, з метою захисту своїх порушених прав, звертався до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до спадкоємців боржника про стягнення боргу за договором позики. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] було задоволено та стягнуто з останніх на його користь 2 007 420 гривень та витрати по сплаті судового збору. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року скасовано та постановлено нове, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики - відмовлено. На підставі вищевказаних обставин, вказує, що між заявником та її чоловіком - [PERSON] виник спір щодо поділу майна подружжя, який, наразі, сторони намагаються вирішити в позасудовому порядку. Крім того, заявник має намір звернутися до суду із позовом до [PERSON] та спадкоємців боржника [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] з метою оскарження договору позики, укладеної без відома та згоди заявника, оскільки вказана угода не відноситься до дрібних побутових правочинів, кошти, які були передані за вищевказаним договором позики були надані чоловіком заявника із спільних сімейних заощаджень, в тому числі і кошти, отримані заявником від продажу належної їй квартири. На підставі викладених обставин, у заявника виникла необхідність у встановленні факту проживання однією сім`єю у незареєстрованому шлюбі із [PERSON] у період з 2002 року по 24 жовтня 2009 року, що має юридичне значення, оскільки надає право на отримання грошових коштів, які спільно заощаджувались сторонами, як подружжям в період спільного проживання до офіційної державної реєстрації шлюбу. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між [PERSON] (дошлюбне прізвище - « [PERSON] ») та [PERSON] в період з 2002 року по 24 жовтня 2009 року. В судове засідання заявник не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що починаючи з 24 жовтня 2009 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 303, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Починаючи з 2002 року заявник спільно проживала із [PERSON] у незареєстрованому цивільному шлюбі, постійно проживали разом за однією адресою, мали постійне спільне місце проживання, вели спільне господарство, разом їздили на відпочинок, сплачували комунальні послуги, мали спільний сімейний бюджет та заощадження грошових коштів. Вказане об`єктивно підтверджується довідкою з місця проживання, а саме актом депутата Ірпінської міської ради Київської області від 01 грудня 2020 року. Відповідно до\~ст. 234 ЦПК України\~- окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Нормами ст. 256 ЦПК України встановлено перелік справ по яких суд може встановити факт, що має юридичне значення. Згідно\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту\~родинних відносин\~між фізичними\~особами,\~а також\~інші факти,\~від яких\~належить виникнення,\~зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом визначено іншого порядку встановлення. Відповідно до статті З СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною визначеною законом, законною підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Таким чином, враховуючи надані письмові докази, позицію зацікавленої особи, суд приходить до висновку, що заява знайшла своє підтвердження під час судового розгляду справи та підлягає до задоволення в повному обсязі. Виходячи із вищевикладеного та

Outcome: approved