Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Заявники звернулися до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №149 по вул.Мірошніченко в м.Пятихатки Дніпропетровської області з моменту його фактичного вибуття, а саме - з 2004 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.2006 року є власником вищевказаного будинку, в якому зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] та оскільки рішенням Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано, відповідач з 2003 року в будинку позивача не проживає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в будинку не має, за проханням позивача не бажає добровільно зніматися з реєстрації вищевказаного будинку, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним будинком, шляхом зняття його з реєстрації з цього будинку. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, 06.12.2016 року представник позивача [PERSON] надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання 31.10.2016 року, 14.11.2016 року, 06.12.2016 повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.76 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на адресу, зазначену у позовній заяві позивачем та в адресній довідці Пятихатського РС ГУДМСУ в Дніпропетровській області №624 від 24.10.2016 року. Представник виконавчого комітету Пятихатської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, 25.11.2016 року в.о. міського голови [PERSON] до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідної ради, проти задоволення позовних вимог третя особа не заперечувала. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України\~ ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.09.2006 року [PERSON] на є власником житлового будинку №149 по вул.Мірошніченко в м.Пятихатки Дніпропетровської області, вказане свідоцтво посвідчено державним нотаріусом Пятихатської державної нотаріального контори Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за №1-1471. Належність позивачеві на праві приватної власності вказаного будинку за адресою: Дніпропетровська область, м.Пятихатки, вул.Мірошніченко, 149, на підставі свідоцтва про право на спадщину також підтверджується витягом\~ДОКП\~«Пятихатське бюро технічної інвентаризації» про\~реєстрацію\~права\~\~ власності на\~\~нерухоме\~\~майно №11860658, реєстраційний номер 15714834 (номер запису 37-7091 в книзі:1). Відповідно до виписки з домової книги для прописки громадян, проживаючих в [INFO], крім позивача у вищевказаному будику зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з рішенням Пятихатського районного суду Дніпропетровської області №190/1856/15-ц від 26.01.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06 квітня 1985 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис №39), розірвано. Згідно з положеннями ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 72 Житлового кодексу України\~передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Норми ст.405 ЦК України встановлюють, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст.391 ЦК України\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі положень п.2) ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України позивачем обґрунтовано зазначено та не оспорюється особами, які беруть участь у справі, що вищевказаний житловий будинок як майно, набуте дружиною за час шлюбу, але на підставі договору дарування, є її особистою приватною власністю. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється окрім іншого на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За положеннями п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабміну України від 02.03.2016 року №207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється окрім іншого на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В той же час оскільки до суду не надано та в судовому розгляді не досліджено належних та допустимих доказів вибуття відповідача з місця реєстрації саме із зазначеної позивачем у позові строку з 2004 року, суд вважає не вважає встановленим та підтвердженим дослідженими доказами факт вибуття відповідача саме з 2004 року. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки житловий будинок, у якому зареєстрований відповідач, належить позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте згідно з позовом відповідач з 2003 року фактично у будинку не проживає, доказів іншого до суду не надано і під час судового розгляду не досліджено, суд вважає заявлений позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням шляхом зняття його з реєстрації місця проживання вказаного будинку обґрунтованим, підтвердженим матеріалами справи та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст.391,405 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved