Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою та просив встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території в м. Горлівка Донецької області. Посилався, що є сином [PERSON], померлої [INFO]. Отримати документи, що підтверджують факт смерті, здійснити реєстрацію факту смерті не вбачається неможливим, оскільки на таке звернення відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові надало письмову відмову. Заявник в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити заяву про встановлення факту смерті. Заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30 серпня 2017 року, актовий запис № 602. Заявником надано суду свідоцтво про смерть, видане Калинінським відділом записів актів громадянського стану м. Горлівка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР, лікарське свідоцтво про смерть № 1162 від [INFO], відповідно до якого [PERSON] померла [INFO], хвороба, яка привела до смерті: а). інтоксикація, б). злоякісне новоутворення сигмовидної кишки з метастазами у внутрішні органи, довідку про причину смерті від [INFO], виданої судмедекспертом Є.І. Несмашною. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. З відповіді № 779/15.2-04-04 від 22.08.2017 року, наданої начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові вбачається, що надане заявником свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті. Відповідно п.2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі наведеного, суд, приймає в якості доказу лікарське свідоцтво про смерть, надане заявником, та у сукупності з іншими письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Частиною 4 статті 257-1 ЦПК України визначено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215, 256, 257-1, 367 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

Outcome: approved