Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що [PERSON] та [PERSON] за національністю є «поляками». В обґрунтування своїх вимог зазначили, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) народилася 15 червня 1938 року у селі Ніколаєвка Курської області в Росії, її батько - [PERSON] за національністю є «поляк», а мати - [PERSON] за національністю є «росіянка». Заявниця зареєструвала шлюб із [PERSON], при цьому у актовому записі про шлюб подружжя відсутня графа «національність». [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №1165 від 13.10.1969 року. У вказаному документі вказана національність матері як «росіянка». Заявниця пояснила, що зазначення нею при реєстрації народження дитини відомостей про її національність «росіянка» обумовлено політичними мотивами та необхідністю у Радянський період приховувати своє польське походження. Заявники продовжують почувати себе «польського» походження та зберігають національні почуття роду. При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, їм було запропоновано звернутися до суду. У звязку з цим, просять задовольнити вказані вимоги та внести відповідні зміни до актових записів. Заявники надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Від зацікавлених осіб до суду надійшли письмові заяви із проханням розглянути справу у їх відсутність та вирішити справу на розсуд суду. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 15 червня 1938 року у селі Ніколаєвка Курської області в Росії. Вказані обставини підтверджуються паспортом громадянина України. Відповідно до [PERSON] про народження №40 від 16 червня 2015 року, яка видана з Архіву РАГС Адміністрації Золотухінського району Курської області, батьками [PERSON] є [PERSON] за національністю «поляк», та [PERSON] - «росіянка», актовий запис №38 від 01 липня 1938 року. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії ІІ-БЮ №140191 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 січня 1963 року, про що Бюро РАЦС Славгородського виконкому Алтайського краю зроблено актовий запис №11, дружині присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] про укладення шлюбу №31 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 січня 1963 року, прізвище дружини після реєстрації [PERSON]. При цьому відомості про «національність» подружжя відсутні. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії І-АВ №144270, останній народився 11 вересня 1969 року у місті Маріуполі (колишня назва місто Жданов) Донецької області, актовий запис №1165 від 13 жовтня 1969 року, вчинений Орджонікідзевським бюро РАЦС міста Маріуполя. Його батьками вказані: [PERSON] за національністю «росіянка» та [PERSON] за національністю «росіянин». Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО №290294, виданого 17 вересня 1994 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 вересня 1994 року, актовий запис №1312, вчинений Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецькій області, дружині присвоєно прізвище «Григоренко». Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У статті 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст.1, ст.3, ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. За таких обставин суд вважає, що права заявників підлягають захисту, у звязку з цим дана заява підлягає задоволенню, в звязку з чим органам державної реєстрації актів цивільного стану необхідно внести зміни до актового запису №1165 від 13 жовтня 1969 року про народження [PERSON], вчиненого Орджонікідзевським бюро РАЦС міста Маріуполя, вказавши національність у графі мати «полька», а також внести зміни до актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON] за №1312 від 17 вересня 1994 року, вчиненого Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецькій області, вказавши національність нареченого (чоловіка) - «поляк».

Outcome: approved