Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить суд встановити факт припинення трудових відносин між нею та Слов'яносербським районним судом Луганської області на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що з 06 червня 2007 року вона працює в Слов'яносербському районному суді Луганської області, з 16 липня 2008 року переведена на посаду помічника голови Слов'яносербського районного суду Луганської області. В 2014 році з метою збереження життя і здоров'я суддів, працівників апарту суду та відвідувачів суду, роботу Слов'яносербського районного суду Ллуганської області припинено у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя із-за бойових дій, що відбуваються в районі розташування суду. Судді суду були прикріплені до Білокуракінського районного суду Луганської області, а працівники апарату суду були відправлені в безтермінову відпустку. Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.09.2014 № 29/0/38-14, розгляд справ, підсудних Слов'яносербському районному суду Луганської області, здійснюється Марківським районним судом Луганської області. Вона не подавала заяви на звільнення з будь-яких причин і не бажала звільнятись з роботи, однак внаслідок існування виключних обставин змушена була фактично припинити виконувати роботу за посадою, як і інші працівники цього суду. На даний час вона бажає визначитись із своїм статусом співробітника Слов'яносербського районного суду, тобто бажає бути звільненою офіційно, оскільки змінила своє місце проживання, бажає влаштуватись на іншу роботу. Однак нормативними актами України не встановлений позасудовий порядок для звільнення працівників державних установ, які не мають і не можуть отримати статус особи, що перемістилася з тимчасово окупованої території України. Вона звернулась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області з питанням щодо її звільнення, проте їй було відмовлено, оскільки управління не має таких повноважень. З огляду на викладене, заявник звернулася до суду із даною заявою. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що згідно паспорта [NUMBER], виданого 03.12.2008 року Слов'яносербським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-8). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що 16.07.2008 року на підставі наказу № 29 від 16.07.2008 року заявник переведена на посаду помічника голови Слов'яносербського районного суду Луганської області (а.с.9-12). Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до абз. 2 ч.4 ст. 7 Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VІІ від 20.10.2014 року внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Згідно заяви [PERSON] від 06.08.2018, адресованої Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Луганській області, вона просить звільнити її з посади помічника голови Слов'яносербського районного суду Луганської області. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» смт. Слов'яносербськ Луганської області входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. З листа Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області № 1320/18-Вих. від 07.08.2018 вбачається, що звільнити [PERSON] з посади помічника голови суду Слов'яносербського районного суду Луганської області за власним бажанням неможливо, оскільки начальнику територіального управління не надано право звільняти працівників апарату суду. Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.09.2014 № 29/0/38-14 розгляд справ, підсудних Слов'яносербськомц районному суду Луганської області, здійснюється Марківським районним судом Луганської області. Аналізуючи викладене, судом достовірно встановлено, що між заявником та Слов'яносербським районним судом Луганської області, трудові відносини фактично припинені з 12.09.2014 року, оскільки у зв'язку зі збройним конфліктом на Донбасі заявник була вимушена переміститися з окупованої території. Відповідно до ч.1 ст.38 КЗПП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалася заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, враховуючи, що заявник з об'єктивних причин не може підтвердити у позасудовому порядку факт припинення нею трудових відносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту припинення трудових відносин.

Outcome: approved