Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Заявник звернулася в суд із зазначеною заявою, якою просить встановити факт смерті її колишнього співмешканця, померлого [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що у зв'язку з проведенням АТО в Донецькій області м.Донецьк є територія, яка тимчасово не контролюється Україною, там жив її колишній співмешканець [PERSON], з яким вона проживала однією родиною з листопада 2003року по листопад 2005р., після чого він кинув її і пішов, у них є спільна дитина син [PERSON] [INFO], якого Валах визнав сином і записаний його батьком в РАГСі. [PERSON] аліменти на дитину так і не платив їй, його судили, але він сином не цікавився ніколи, а [INFO] їй по телефону повідомили, що Валах помер в м.Донецьку, його поховали в сел.Старомихайлівка Мар'їнського району - де живуть його батько і мачуха, які зареєстрували його смерть в «ДНР», про що їй прислали свідоцтво про смерть (оригінал). Коли вона звернулась до органів РАГСу для реєстрації смерті співмешканця (батька її дитини), оскільки хоче отримати грошове забезпечення на дитину по втраті годувальника, їй було відмовлено в реєстрації смерті і видачі свідоцтва про смерть, оскільки Валах помер в м.Донецьк і відповідно лікарське свідоцтво про його смерть видали в м.Донецьк, який є тимчасово не підконтрольною Україні території, тому просить встановити факт смерті колишнього співмешканця для його реєстрації. Заявник в судовому засіданні на своїх вимогах наполягає, заявила суду, що доказів своїх вимог вона не має, просила допитати лише одного свідка, інших свідків чи доказів вимог не має. Зацікавлена особа - відділ РАГСу Волноваського райуправління юстиції просив розглянути справу в їхній відсутності, у зв'язку з чим справа у відповідності зі ст.169 ЦПК України слухалася за їхньої відсутності. Вислухавши пояснення заявниці, свідка [PERSON], перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги задоволенню не підлягають по наступних підставах. Згідно зі ст.256 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У даному випадку для заявника має значення факт смерті померлого колишнього співмешканця (батька її дитини), оскільки це дає право зареєструвати його смерть і отримати утримання по втраті годувальника. Іншим шляхом встановити цей факт вона не може. Згідно ст.ст.256 п.8 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті особи. Відповідно до вимог ст.257-1 ч.1 ЦПК України заяви про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, розглядається будь-яким судом України незалежно від місця проживання заявника. У даному випадку орган РАГСу листом за №03.2-25/1187 від 01.04.2016року відмовив заявнику у реєстрації смерті [PERSON], оскільки Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014року №1207-УП встановлено, що будь-яке рішення видане органом чи посадовою особою на тимчасово не підконтрольній Україні території є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.14). Згідно лікарського свідоцтва за №14 від 29.03.2016року (дублікат), яке видано лікарем Республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР м.Донецька, Донецької області, [PERSON] дійсно помер [INFO] в м.Донецьк, причина смерті - гостра коронарна недостатність, набряк легенів (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть, яке видано Петрівським відділом РАГС м.Донецька ДРП МЮ ДНР від 18.05.2016року [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014року №1207-УП будь-яке рішення видане органом чи посадовою особою на тимчасово не підконтрольній Україні території є недійсним і не створює правових наслідків. Місто Донецьк, де помер Валах і де зареєстрована його смерть, є тимчасово не підконтрольною територією. Тому слід було б встановити факт смерті громадянина України для її реєстрації в державних органах РАГСу. Але заявниця не надала суду достатніх доказів для встановлення факту, оскільки суд є державним органом і для нього відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014року №1207-УП так само як і для органів РАГСу будь-яке рішення видане органом чи посадовою особою на тимчасово не підконтрольній Україні території є недійсним і не створює правових наслідків. Але суд вправі послатися як на доказ вимог на пояснення двох незацікавлених свідків (не менше двох), які б підтвердили суду факт смерті [PERSON]. Заявниця просила допитати лише одного свідка, категорично заявивши суду, що вона не може більше викликати (чи допитати по відео конференції, про що їй було роз'яснено судом) нікого і других свідків у неї немає. Допитаний в судовому засіданні за клопотання заявниці свідок [PERSON] показав суду, що він є рідним братом (по матері) померлого [PERSON] (підтверджуючих це документів суду не надав), знає заявницю близько 12-ти років, вона колишня співмешканка брата, у них двоє синів, брата не бачив близько двох років, він жив в м.Донецьку, а [INFO] йому подзвонив сусід брата і повідомив, що брата знайшли мертвим на вулиці в м.Донецк, він поїхав на поховання 05.01.2016року в м.Донецьк, поховали брата 06.01.2016року в сел.Старомихайлівка, Мар'їнського району (територія України) де живуть його батько та мачуха. З приведених доказів випливає, що в суду немає підстав для встановлення факту смерті [PERSON], оскільки лише один свідок підтвердив цей факт, заявниця сама також не була на похованні співмешканця, а надані заявником документи про смерть [PERSON] для суду є недійсними. Тому суд вважає, що на підставі ст.256-259 ЦПК України слід відмовити заявниці у встановленні факту смерті [PERSON], оскільки вона не надала суду доказів цього факту і не просила суд їх десь витребувати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed