Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Заявниця, [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], що помер 20 вересня 2015 року у місті Луганськ, Жовтневий район Луганська область. В заяві заявниця, зазначила, що 20 вересня 2015 року помер її дідусь [PERSON] по батьківській лінії. В липні 2015 року через загострення обстановки в Луганській області та проведення на цій території антитерористичної операції, вона переїхала з тимчасово окупованої території з міста Луганськ до міста Мелітополь. Дідусь [PERSON] залишився проживати в мЛуганськ, де 20 вересня 2015 року помер. 14 лютого 2016 року із заявою щодо отримання свідоцтва про смерть [PERSON], вона звернулася до Мелітопольський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області, алей їй було відмовлено у отриманні свідоцтва про смерть, через те, що вона не надала лікарського свідоцтва про смерть (форма 106/о), або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, а саме не предявлено документу, який відповідає відповідним нормам Законодавства. На підтвердження факту смерті [PERSON], вона має лише свідоцтво про смерть від 01 грудня 2015 року виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. Всі інші документи, та лікарське свідоцтво про смерть, залишилися у її колишньому місці проживання і повернути їх, вона не має можливості. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилася, але на адресу суду від неї, надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі. В судове засідання заінтересована особа: представник Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не з'явився, однак надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти заявлених вимог не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 2571 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Як встановлено судом, що 20 вересня 2015 року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть [PERSON], видане 01.12.2015року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 1545, (а.с.9). [PERSON] доводиться [PERSON] дідусем, що підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці по справі від 19 березня 1985 року, виданого палацом урочистих подій м. Ворошиловграда (Луганськ); копією свідоцтва про народження батька заявниці по справі, від 12.11.1962 року, виданого Жовтневим РАЙ ЗАГСом м.Луганська, (а.с.8). [PERSON], з липня 2015 року проживає у [INFO], що підтверджується доданою до заяви копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 13 липня 2015 року, (а.с.10). 14 лютого 2016 року із заявою щодо отримання свідоцтва про смерть [PERSON], заявниця звернулася до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області, алей їй було відмовлено у отриманні свідоцтва про смерть, через те, що вона не надала лікарського свідоцтва про смерть (форма 106/о), або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, а саме не предявлено документу, який відповідає відповідним нормам Законодавства. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-V-ІІІ від 17.03.2015 року м. Луганськ було визнано тимчасово окупованою територією, і, відповідно, на нього поширюється дія статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно вказаної статті, будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом(у редакції наказу) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б)фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в)лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно дост.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим … реалізації прав і свобод людини і громадянина. Статтею\~9 ч.2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст.17 ч.1 цього\~Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 4\~ст. 257-1 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,\~підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Отже, оскільки заявниця не має можливості надати для реєстрації смерті свого дідуся [PERSON], [INFO] документи, передбачені законодавством України, з метою захисту її законних прав та інтересів, як громадянина України, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON], [INFO], що помер 20 вересня 2015 року у місті Луганськ, Жовтневий район Луганська область.

Outcome: approved