Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Він народився 20 вересня 1951 року, про що свідчить свідоцтво про його народження, яке заповнено російською мовою, тобто через російську букву «И» (українською повинно писатися як «І»). 07.07.1973 року він уклав шлюб з [PERSON]. В свідоцтві про шлюб його прізвище було указано російською, як і у свідоцтві про народження, - «Дищенко». Паспорт громадянина України він отримав 12 грудня 1996 року, де його прізвище зазначено українською «Дищенко». Тобто, воно не відповідає його прізвищу російською мовою. Приблизно, у час отримання паспору громадянина України, а саме - 24.12.1996 року, він разом з жінкою та дочками приватизував квартиру [ADDRESS]. Їм було видано відповідне свідоцтво про право власності на житло. Свідоцтво було заповнено українською мовою. Увесь час вони не звертали увагу, але виявилося, що у свідоцтві невірно зазначено їх прізвища. Можливо, невірно було зроблено переклад з документів. За цим документом він - [PERSON], його дружина - [PERSON] ([INFO]), та їх дочки - [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) є власниками у рівних частках квартири [ADDRESS]. Але у кожного з них у прізвищі зроблено помилку. Тобто, замість прізвища «Дищенко» у свідоцтві про право власності на житло було указано прізвище «Діщенко». Таким чином, склалася ситуація, відповідно до якої він та його рідні не можуть скористатися правом власності на майно, а саме: зробити будь - які дії, повязані з розпорядженням приватизаційної квартири. Той факт, що саме їх родині належить квартира, свідчать документи, які підтверджують прізвища кожної особи, які вказані у свідоцтві про право власності на житло. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У звязку з наведеним вимушений звернутися до суду, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин звернувся до суду. Заявник в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримав. Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради до суду також не прибула. Надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Проти задоволення заяви не заперечувала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з вимогами п.6. ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено в судовому засіданні, заявник народився 20.09.1951 року (а.с.3, 7). 07.07.1973 року він уклав шлюб з [PERSON] (а.с.3). В свідоцтві про шлюб його прізвище було указано російською, як і у свідоцтві про народження, - «Дищенко». Паспорт громадянина України заявник отримав 12.12.1996 року і його прізвище зазначено українською «Дищенко» (а.с.7). Тобто, воно не відповідає прізвищу заявника російською мовою. Приблизно, у час отримання паспору громадянина України, а саме - 24.12.1996 року, заявник разом з жінкою та дочками приватизував квартиру [ADDRESS]. Їм було видано відповідне свідоцтво про право власності на житло. Свідоцтво було заповнено українською мовою (а.с.2). До сьогодні вони не звертали увагу на невірно зазначені їх прізвища. За цим документом він - [PERSON], його дружина - [PERSON], їх дочки - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками у рівних частках квартири [ADDRESS]. Але у кожного з них у прізвищі зроблено помилку. Тобто, замість прізвища «Дищенко» у свідоцтві про право власності на житло було указано прізвище «Діщенко». Той факт, що саме родині заявника належить спірна квартира, свідчать документи, які підтверджують прізвища кожної особи, які вказані у свідоцтві про право власності на житло. За таких підстав суд вважає за можливе вимоги заявника задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved