Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Заявник через свого представника звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення цивільного позову. В обґрунтування своєї заяви зазначила наступне. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ТОВ «Контрактстрой» про стягнення грошових коштів у порядку забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 14.09.2009 р., виданого Лебедівською сільською радою згідно з рішення виконавчого комітету №36 від 28.08.2009 р., а саме на садовий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та заборонено [PERSON] та третім особам вчиняти будь-які дії направлені на реєстрацію та перереєстрацію права власності та/або обтяження даного нерухомого майна. Заявник вважає, що на момент постановлення вказаної ухвали, так і станом на сьогодні відсутні підстави, передбачені ст. 149 ЦПК України для вжиття заходів забезпечення позову, а позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження ускладнення чи унеможливлення виконання можливого Рішення у даній справі. До того ж позивачем не надано доказів того, що відповідачем на час вжиття заходів забезпечення позову та на сьогодні вчиняються дії, які б могли свідчити про наміри останнього утруднити в майбутньому можливе рішення у даній справі. Тому, заявник посилаючись на ст. 158 ЦПК України просить скасувати, вжиті вищезазначеною ухвалою заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на садовий будинок. Представник заявника у судовому засіданні заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримав та просив задовольнити. Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності вказаних осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Дослідивши матеріали справи, матеріали, що додані до заяви, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з огляду на таке. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ТОВ «Контрактстрой» про стягнення грошових коштів відкрито провадження. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ТОВ «Контрактстрой» про стягнення грошових коштів у порядку забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 14.09.2009 р., виданого Лебедівською сільською радою згідно з рішення виконавчого комітету №36 від 28.08.2009 р., а саме на садовий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та заборонено [PERSON] та третім особам вчиняти будь-які дії направлені на реєстрацію та перереєстрацію права власності та/або обтяження даного нерухомого майна. Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Станом на 16 серпня 2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ТОВ «Контрактстрой» про стягнення грошових коштів по суті не розглянуто, а відтак у суду відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову по вищевказаній справі. Окрім того суд вважає необхідним зазначити, що не погоджуючись з вказаною ухвалою суду від 14 лютого 2018 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 06 липня 2017 року скасувати та відмовити [PERSON] у задоволенні заяви про забезпечення позову. За вказаною апеляційною скаргою Апеляційний суд м. Києва дійшов висновку, що відповідач має об'єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволенні позову. При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог. Враховуючи, що предметом спору є стягнення боргу, Апеляційний суд м. Києва вважає, що даний вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, яке належить відповідачу [PERSON] та заборона вчиняти дії є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно, а відтак суд дійшов до вірного висновку про те, що не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває в користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed