Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Заявник, звернувшись до суду із даною заявою, просила: встановити факт належності їй, [PERSON] , державного акту на право приватної власності на землю ІV-ОД №079519, виданого 01 квітня 2002 р. Вікторівською сільською радою Березівського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №254. На обґрунтування поданої заяви [PERSON] вказувала, що за даними паспорту громадянина України вона є [PERSON] . Звернувшись 21 вересня 2020 р. до державного реєстратора прав на нерухоме майно Березівської міської ради Одеської області із заявою про проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно їй 05 жовтня 2020 р. було відмовлено так як в державному акті на право приватної власності на землю помилково зазначена [PERSON] . Також, представник заявника просила провести судовий розгляд за відсутності її та заявника, вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити на підставах викладених у заяві. Зацікавлена особа проти задоволення заяви не заперечувала, також просила розглядати справу за її відсутності, про що до суду була подана заява відповідного змісту. У судовому засіданні встановлено наступне. Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Березівським РВ УМВС України в Одеській області, 28 серпня 1996 р. заявник є [PERSON] . Заявниця [PERSON] народилась [INFO] у с. Козлівка Піщанського району Вінницької області, що було зареєстровано Піщанським рай бюро ЗАЦС, а.з.930. Свідоцтво про народження [NUMBER] . Її батьками були записані [PERSON] і [PERSON] . 09 вересня 1965 р. був укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON] , що було зареєстровано Чорноминською сільською радою Крижопільського району Вінницької області, а.з. №32. Прізвище подружжя після одруження [PERSON] . Свідоцтво про одруження [NUMBER] . Як свідчить з архівної довідки від 07 вересня 2020 р. №97 заявник є у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Вікторівська птахофабрика» з прізвищем [PERSON] , за №379. Підстава для видачі довідки фонд №113, опис №1, справа №21, аркуш№11. Як встановлено судом [PERSON] на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Вікторівської сільської ради народних депутатів Березівського району Одеської області від 10 серпня 2001 р. №105 передана у приватну власність земельна ділянка площею 5,75 га, яка розташована на території Вікторівської сільської ради, масив № 22 ділянка № 5 , масив № 20 ділянка № 24 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Державний акт ІV-ОД №079519 зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №254 від 01 квітня 2002 р.. 05 жовтня 2020 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Березівської міської ради Одеської області були прийняті рішення про відмову у реєстрації заяв поданих 21 вересня 2020 р. [PERSON] «про державну реєстрацію прав та обтяжень земельних ділянок №5121280800:01:001:0193 та №5121280800:01:001:0194» у зв`язку з тим, що заяви подано неналежною особою. Вивчивши матеріали справи, на підставі представлених доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до висновку про задоволення поданої заяви виходячи з наступного. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно ч.1 ст.3 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суди згідно ч.1 ст.19 ЦПК України розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючого документу особі, прізвище якої не збігається із прізвищем, що зазначено у паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як встановлено судом заявник є [PERSON] , при цьому саме таке її ім`я було зазначено у її свідоцтві про народження, свідоцтві про укладення шлюбу та архівній довідці з міста роботи. Разом із тим судом також встановлено, що [PERSON] було передана у приватну власність земельна ділянка площею 5,75 га, яка розташована на території Вікторівської сільської ради, масив № 22 ділянка № 5 , масив № 20 ділянка № 24 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Державний акт ІV-ОД №079519. Зазначене у державному акті ІV-ОД №079519 [PERSON] стало підставою для відмови заявниці у державній реєстрації державного акту ІV-ОД №079519. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду заявник [PERSON] та особа, вказана у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] , є одна і та сама особа, а розбіжності у написанні по-батькові є суто орфографічною помилкою. Зміст ст.89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, доходить висновку, що вимоги заяви ґрунтуються на положеннях закону, обставини справи підтверджені засобами доказування, а тому подану заяву у порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення необхідно задовольнити.

Outcome: approved