Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою та зазначив, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням загальнодержавного зразку серії [NUMBER] з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 09 лютого 2015 року отримав 2-гу групу інвалідності довічно, яка пов'язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії серії АВ № 0206428. Відповідно до записів у його трудовій книжці на момент аварії у 1986 році він працював слюсарем 4 розряду водопровідної мережі в Київському об'єднанні ВКХ «Київоблводоканал». Крім того, заявник приймав участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження - м. Чорнобиль у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, куди був відряджений зі свого постійного місця роботи в період з 20-30 червня 1986 року для ліквідації аварійної ситуації, що підтверджується витягом з наказу № 79-к від 19.06.1986 р. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни. Пунктом 9 частини 2 статті 7 цього Закону, до інвалідів війни, крім інших категорій громадян, належать також особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Згідно з п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони законодавством не передбачено. Відповідно пункту 2 зазначеного Положення № 302, посвідчення є документом, який підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації. Пунктом З цього Положення передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до ветеранів війни належать учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Інвалідам війни, згідно зі ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни-інвалід». Абзацом 2 пункту 7 Положення № 302 встановлено, ш,о «Посвідчення інваліда війни» і відповідні нагрудні знаки видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина. З метою реалізації свого права заявник у квітні 2016 року звернувся до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою про встановлення йому статусу та видачі посвідчення інваліда війни однак отримав лист - відмову № 2844 від 26.04.2016 р., в якому зазначено, що заява не може бути задоволена, у зв'язку з відсутністю документального підтвердження факту його залучення до складу формувань Цивільної оборони для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Не маючи іншої можливості встановити факт перебування у складі формувань Цивільної оборони у період з 20 по 30 червня 1986 р. , коли він приймав участь та виконував заходи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , заявник звернувся до суду. У судовому засіданні заявник та його представник - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримали заяву, посилаючись на наведені у ній обставини, заінетерсована особа - Управління соцзахисту населення БМР свого представника не направило, просило розглядати справу в його відсутності. Вислухавши заявника та його представника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, на підставі такого. З посвідчення серії [NUMBER] , виданого КОДА 02.03.2016 р., та вкладкою до зазначеного посвідчення [NUMBER], судом встановлено, що [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 0206428, виданою 09.02.2015 р., заявник отримав 2-гу групу інвалідності довічно, яка пов'язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Як вбачається з трудової книжки заявника, на момент аварії у 1986 році він працював слюсарем 4 розряду водопровідної мережі в Київському об'єднанні ВКХ «Київоблводоканал». Згідно з наказом № 79-к від 19.06.1986 р. по зазначеному підприємству, заявник був відряджений зі свого постійного місця роботи в період з 20-30 червня 1986 року для ліквідації аварійної ситуації на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження - м. Чорнобиль. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, підтвердили відрядження заявника зі свого постійного місця роботи в період з 20-30 червня 1986 року для ліквідації аварійної ситуації на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження - м. Чорнобиль, та показали, що й самі разом з заявником були відряджені та в одній бригаді брали участь на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження - м.Чорнобиль в період з 20-30 червня 1986 року, а саме, возили пісок, робили обробку хлором, вичищали відстійники, чистили водопроводи. Відповідно до Положення про Цивільну обопону СРСР, затвердженого 18.03.1976 р. Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 та Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення їх матерільно технічними засобами, яке було введено в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року № 90, невоєнізовані формування цивільної оборони створювались на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях та могли використовуватися в мирний час для боротьби з масовими лісовими пожежами, ліквідації наслідків стихійних лих, великих аварій і катастроф, а до їх складу в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років. Згідно з п. 9 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи, які залучалися до складу формувань Цивільної оборони та які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявник довів факт того, що брав участь у невоєнізованому формуванні Цивільної оборони, створеному з метою виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved