Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту недостовірності та спростування інформації, поширеної [INFO] в телеграм-каналі «Держмитслужба (Customs of Ukraine)» у публікації під назвою: «Пізнавальна історія з документальним підтвердженням, про «реформи» [PERSON] , в ході яких він зі своїми друзями-радниками обкрадає митницю», а саме інформації наступного змісту: «реформи» [PERSON] , в ході яких він зі своїми друзями-радниками обкрадає митницю»; « [PERSON] є керівником та засновником підприємства, яке займається запуском ракет у космос»; «07.04.2021 у ТОВ «Консалтинговий центр «Сервіс» змінюється керівник, з дійсного - [PERSON] , на такого собі «технічного», фіктивного керівника [PERSON] »; «02.06.2021 на розгляд до Держмитслужби надходить звернення Регіонального відділення Фонду держмайна по Львівській, Закарпатській і Волинській областях по повторній заяві, але вже від фіктивного - [PERSON] , про передачу на приватизацію приміщення площею 298,6 кв.м. у будівлі Галицької митниці у [ADDRESS] »; «Держмитслужба в особі новоспеченого директора Департаменту адміністративно-господарської діяльності Макар`яна Давида Борисовича - друга Голови Держмитслужби [PERSON] та його радника [PERSON] навмисно та цілеспрямовано ігнорують звернення Фонду держмайна для того аби через 15 днів Галицька митниця безповоротно втратила частину своєї будівлі, а «реформатори» з цього отримали цілком відчутний матеріальний зиск»; «влада в особі безлічі правоохоронних органів не звертає уваги на такі кричущі факти корупційних проявів, це наштовхує на думку, що перші особи держави покривають не лише саме керівництво Держмитслужби, але і їх схеми». Свої вимоги відповідно до заяви мотивує тим, що [INFO] в телеграм-каналі «Держмитслужба (Customs of Ukraine)» розміщено публікацію під назвою «Пізнавальна історія з документальним підтвердженням, про «реформи» Рябікіна, в ході яких він зі своїми друзями-радниками обкрадає митницю» (надалі публікація). Публікація містить ряд суджень негативного характеру про особу заявника, а інформація, наведена у ній, не відповідає дійсності. Зокрема, у назві публікації «Пізнавальна історія з документальним підтвердженням, про «реформи» Рябікіна, в ході яких він зі своїми друзями-радниками обкрадає митницю» \~ \~ \~ \~автор уже продемонстрував своє суб`єктивне ставлення до особи заявника. У тексті цього заголовку без жодних доказів він висловив свою суб`єктивну думку, яка спрямована на приниження його честі, гідності та ділової репутації, інформація стосовно вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема крадіжки має бути підтвердження відповідними доказами. Такими доказами можуть бути рішення суду, яке набрало законної сили, інформація щодо відкритого кримінального провадження тощо. Жодних фактичних даних, які б підтверджували викладене твердження, автор не навів. У тексті публікації також наведено багато відверто суб`єктивної, нічим не підтвердженої, неправдивої інформації. Так, у пункті 1 публікації відповідачем вказано, що [PERSON] є керівником або засновником з півсотні напівфіктивних підприємств, які мають широке коло інтересів, займаються чим завгодно - від приготування і продажу кави на виніс до проектування, будівництва і запуску ракет у космос». Дана інформація може бути перевірена шляхом аналізу даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак жодних даних з цього реєстру, які б підтверджували достовірність такої інформації немає. Також автор у пункті 5 публікації вказує: «07.04.2021 у ТОВ «Консалтинговий центр «Сервіс» змінюється керівник, з дійсного - [PERSON] , на такого собі «технічного», фіктивного керівника [PERSON] ». Далі у пункті 6 публікації вказано, що 02.06.2021 на розгляд до Держмитслужби Закарпатській і Волинській областях по повторній заяві, але вже від фіктивного - [PERSON] , про передачу на приватизацію приміщення площею 298,6 кв.м, у будівлі Галицької митниці у [ADDRESS] . Без жодних доказів названо керівника ТОВ «Консалтинговий центр «Сервіс» [PERSON] «технічним, фіктивним керівником». Далі у абзацах 5, 6 пункту 7 публікації її автором наведено дані, які абсолютно не відповідають дійсності. У цих пунктах вказано, що Держмитслужба в особі новоспеченого директора Департаменту адміністративно-господарської діяльності [PERSON] - друга Голови Держмитслужби [PERSON] та його радника [PERSON] навмисно та цілеспрямовано ігнорують звернення Фонду держмайна для того аби через 15 днів Галицька митниця безповоротно втратила частину своєї будівлі, а «реформатори» з цього отримали цілком відчутний матеріальний зиск». Слово «друг» у даному контексті має явно негативне наповнення, оскільки має на меті вказати на використання особистих стосунків цих осіб з метою вчинення незаконних дій, яких вони не вчиняли. З цією ж метою автор публікації зневажливо називає [PERSON] та його «реформаторами». Більше того, ні [PERSON] , ні він як працівники Державної митної служби не мали жодної можливості впливати на процес приватизації державного майна, оскільки органом, який здійснює повноваження у сфері приватизації державного майна, є Фонд державного майна України. Крім того, Департамент адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України своїм листом № 21-21/21-02/14/903 від 17.06.2021 надав Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях відповідь на лист № 08-04-03071, отриманий 09.06.2021, згідно якого Державна митна служба України як уповноважений орган управління державним майном відмовляє у включенні вказаного нерухомого державного майна, а саме частини нежитлових приміщень загальною площею 298,6 кв.м, розташованих в адмінбудинку за адресою: [ADDRESS] , до переліку об`єктів малої приватизації. Отже, інформація щодо ігнорування звернення Фонду державного майна повністю не відповідає дійсності. Аналогічно твердження про те, що Галицька митниця безповоротно втратила частину своєї будівлі є неправдивим. Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації. Формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації, є лише першим з п`ятнадцяти етапів порядку приватизації державного майна. Більше того, як слідує з вищевикладеної відповіді Державної митної служби України, частина нежитлових приміщень загальною площею 298,6 кв.м, розташованих в адмінбудинку за адресою: [ADDRESS] , не є внесеною до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. Таким чином, Державна митна служба у даній справі є уповноваженим органом управління державним майном і надала Фонду державного майна свою пропозицію щодо невключення вищевказаного приміщення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. У жодний інший спосіб Державна митна служба не може впливати на процес приватизації державного майна. Публікація містить посилання на ряд документів, зокрема, на наказ Державної митної служби України від 29.01.2021 р. № 62-0 про зарахування позаштатним радником Голови Державної митної служби України [PERSON] , лист Фонду державного майна від 12.01.2021 та від 02.06.2021, відповідь Державної митної служби на лист Фонду державного майна від 26.01.2021, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Консалтинг Центр «Сервіс», заява ТОВ «Консалтинг Центр «Сервіс» про включення об`єкта державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації. Однак вищевказані документи жодним чином не вказують та не можуть вказувати на вчинення заявником будь-яких незаконних дій. Очевидно, що автор публікації маніпулює інформацією та перекручує факти з метою приниження його честі, гідності та ділової репутацію, створення його образу як недоброчесної особи. На даний час (як і на момент публікації статті) триває конкурс на заняття посади першого заступника Голови Державної митної служби, у якому він приймає участь як кандидат. А тому вважає, що завданням цієї статті є вплив на процедуру цього конкурсу, спотворення його результатів шляхом створення його образу як недоброчесної людини. За змістом ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. У п. 13 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 надано роз`яснення, що відповідно до абзацу третього частини четвертої ст. 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України. Отже, законом визначено право звертатись до суду в порядку окремого провадження щодо спростування такої інформації виключно у випадку, якщо така особа є невідомою та її неможливо ідентифікувати. Оскільки на телеграм-каналі Держмитслужба (Customs of Ukraine) не надано інформації про його власника та щодо особи автора публікації, а тому заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги поданої до суду заяви підтримав. Представник заінтересованої особа в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Скерував на адресу суду письмові пояснення, в яких проти задоволення заяви не заперечив, пояснив, що наказом Держмитслужби від 15.06.2021 № 440 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії «Б» в територіальних органах Держмитслужби» прийнято рішення про оголошення конкурсу на посади керівників митниць в територіальних органах як відокремлених структурних підрозділах Державної митної служби України (копія наказу додається). Відповідно до частини першої статті 23 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» на Єдиному порталі вакансій державної служби, Держмитслужбою оприлюднено інформацію про проведення конкурсу. [PERSON] приймав участь у конкурсі як кандидат на посаду начальника Рівненської митниці. Відповідно до пункту 57 Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2021 року № 246, за результатами складеного рейтингу [PERSON] допущено до співбесіди з Головою Державної митної служби України [PERSON] . За результатами проведеної співбесіди з кандидатами на посади начальників митниць Головою Держмитслужби прийнято рішення про відсутність переможця конкурсу на посаду начальника Рівненської митниці. Згідно з п. 59-1 Порядку на Єдиному порталі вакансій державної служби оприлюднено інформацію про результати конкурсу за вищезазначеним наказом. При цьому повідомив, що Державна митна служба України не є власником та не має відношення до телеграм-каналу (Держмитслужба http//t.me/s/Customs_of Ukraine). Крім того, у Державній митній службі України відсутня інформація про власника зазначеного каналу та автора публікації від 16.06.2021, яка є предметом судового розгляду. З врахуванням наявних у справі доказів суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заявника та представника заінтересованої особи, які належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Ухвалою судді від 16.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження у справі відкрито за правилами окремого провадження. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Учасники справи у судове засідання не з`явились, тому фіксування судового процесу 02.09.2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частин першої та другої статті 293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частин першої та другої статті 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів згідно з переліком, який визначений у зазначеній статті закону. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту неправдивості та спростування інформації, яка була поширена в телеграм-каналі «Держмитслужба» (http//t.me/s/Customs_of Ukraine) у публікації під назвою: «Пізнавальна історія з документальним підтвердженням, про «реформи» [PERSON] , в ході яких він зі своїми друзями-радниками обкрадає митницю», оскільки власник вказаного телеграм-каналу й автор публікації йому невідомі, і встановити їх він не може. Згідно з ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту неправдивості інформації та її спростування. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Як вбачається із листа Державної митної служби України від 25.08.2021 у відповідь на запит суду, [PERSON] дійсно приймав участь у конкурсі як кандидат на посаду начальника Рівненської митниці, а тому встановлення факту недостовірності поширеної відносно нього інформації та її спростування має для нього юридичне значення, оскільки може впливати на результати цього чи інших конкурсів на зайняття вакантних посад державної служби в органах Держмитслужби. Також із вказаного листа вбачається, що Державна митна служба України не є власником та не має відношення до телеграм-каналу (Держмитслужба http//t.me/s/Customs_of Ukraine). Крім того, у Державній митній службі України відсутня інформація про власника зазначеного каналу та автора публікації від 16.06.2021, яка є предметом судового розгляду. Таким чином, публікація під назвою: «Пізнавальна історія з документальним підтвердженням, про «реформи» Рябікіна, в ході яких він зі своїми друзями-радниками обкрадає митницю», розміщена в телеграм-каналі «Держмитслужба» (http//t.me/s/Customs_of Ukraine), за своїм характером є поширенням інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати. Враховуючи технічні особливості роботи телеграм-каналів, встановлення дійсного автора публікації та власника телеграм-каналу поза межами кримінального провадження є неможливим. З врахуванням вищенаведеного, вбачаються правові підстави для розгляду вимог заяви [PERSON] про визнання недостовірною та спростування інформації в порядку окремого провадження. Відповідно до ч.1 ст.269\~ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Згідно з ч.1 ст.\~275\~ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~277\~ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27.02.2009\~р.\~№ 1\~«Про судову\~практику у\~справах про\~захист гідності\~та честі\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Судом встановлено, що заявник [PERSON] з 01.02.2021 є позаштатним радником голови Держмитслужби на громадських засадах, що підтверджується копією відповідного наказу голови Держмитслужби від 29.01.2021 № 62-о, є не судимим, відсутні дані, що він є підозрюваним чи обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні. Аналогічно даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань чи будь-якими іншими даними, якими оперує автор публікації, що є предметом судового розгляду, не підтверджуються наведені у телеграм-каналі «Держмитслужба» факти, що заявник є «керівником або засновником півсотні напівфіктивних підприємств, які … займаються … запуском ракет у космос» або вказували б на фіктивність заміни заявника як колишнього керівника ТОВ «Консалтинговий центр «Сервіс» на нового «технічного» керівника [PERSON] . Також у публікації вказано, що «Держмитслужба в особі новоспеченого директора Департаменту адміністративно-господарської діяльності [PERSON] - друга Голови Держмитслужби [PERSON] та його радника [PERSON] навмисно та цілеспрямовано ігнорують звернення Фонду держмайна для того аби через 15 днів Галицька митниця безповоротно втратила частину своєї будівлі, а «реформатори» з цього отримали цілком відчутний матеріальний зиск», а «влада в особі безлічі правоохоронних органів не звертає уваги на такі кричущі факти корупційних проявів, це наштовхує на думку, що перші особи держави покривають не лише саме керівництво Держмитслужби, але і їх схеми». Суд погоджується із доводами заявника про недостовірність зазначеної інформації, оскільки органом, який здійснює повноваження у сфері приватизації державного майна є Фонд державного майна України. Крім того, Департамент адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України своїм листом № 21-21/21-02/14/903 від 17.06.2021 надав Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях відповідь на лист № 08-04-03071, отриманий 09.06.2021, згідно якого Державна митна служба України як уповноважений орган управління державним майном відмовляє у\~включенні вказаного нерухомого державного майна, а саме частини нежитлових приміщень загальною площею 298,6 кв.м, розташованих в адмінбудинку за адресою: [ADDRESS] , до переліку об`єктів малої приватизації. Аналогічно безпідставним є твердження, що Галицька митниця безповоротно втратила частину своєї будівлі. Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації. Таким чином, формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації, є лише першим з п`ятнадцяти етапів порядку приватизації державного майна. Більше того, як слідує з вищевикладеної відповіді Державної митної служби України, частина нежитлових приміщень загальною площею 298,6 кв.м, розташованих в адмінбудинкуза адресою: [ADDRESS] , не є внесеною до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. Отже, Державна митна служба у даній справі є уповноваженим органом управління державним майном і надала Фонду державного майна свою пропозицію щодо невключення вищевказаного приміщення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. У жодний інший спосіб Державна митна служба не може впливати на процес приватизації державного майна. Крім того, суд погоджується з доводами заявника, що розміщення публікації у відкритому телеграм-каналі «Держмитслужба» (http//t.me/s/Customs_of Ukraine) призвело до поширення недостовірної інформації серед невизначеного кола осіб та до нанесення суттєвої шкоди честі, гідності та діловій репутації заявника. За таких обставин, суд приходить до висновку, що інформація, поширена [INFO] в телеграм-каналі «Держмитслужба» (http//t.me/s/Customs_of Ukraine) у публікації під назвою: «Пізнавальна історія з документальним підтвердженням, про «реформи» [PERSON] , в ході яких він зі своїми друзями-радниками обкрадає митницю», є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію заявника, та, зважаючи на те, що особа, яка поширила недостовірну інформацію про заявника, невідома, така підлягає спростуванню в порядку окремого провадження.

Outcome: approved