Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Заявник орган опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради в інтересах фізичної особи [PERSON], на підставі ч.1 ст.56 ЦК України, ч.3 ст.237 ЦПК України та рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради від 23 вересня 2015 року №70 «Про звернення до Ленінського районного суду м.Кіровограда із заявою про визнання недієздатним [PERSON]В.», звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою м.Кіровоград, пров.Лісний, 42а, - недієздатним, зазначивши в обґрунтування заяви, що до голови органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради звернулися мешканці провулку Лісного м. Кіровограда з проханням звернутися до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявою про визнання недієздатним [PERSON] та в подальшому вирішувати питання щодо влаштування останнього до психоневрологічного закладу для захисту його самого та оточуючих. Мешканці провулку Лісного м. Кіровограда у своєму зверненні зазначили, що психічний стан здоровя [PERSON] значно погіршився, його поведінка стала більш неадекватною, почастішали випадки диких гучних криків з використанням лайки та погроз, які супроводжувалися погрозами та биттям майна у домівці та на подвірї. Згідно з довідкою від 09.09.2015 року № 2106/25, виданої КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» [PERSON] дійсно страждає на хронічне психічне захворювання, перебуває на «Д» обліку з 2009 року, у тому ж році був визначений інвалідом ІІІ-ої групи по психічному захворюванню. У 2013 році інвалідом не визнаний. На теперішній час направляється на МСЕК у звязку з необхідністю призначення групи інвалідності. Відповідно до листа від 15.09.2015 року № 22/17786 МВ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 185 КК України. Представник заявника в судовому засіданні заяву про визнання фізичної особи [PERSON] недієздатним підтримала з підстав, зазначених у ній, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо заяви органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради, просив відмовити заявнику в її задоволенні, зазначивши на обгрунтування заперечень, що підстав для задоволення зазначеної заяви не має, вважає себе нормальною, адекватною особою, крім того, зазначив, що він дійсно проживає в будинку №42а по пров.Лісному у м.Кіровограді, проживає один з 1995 року, з сусідами у нього нормальні стосунки, конфлікт у нього був з сусідом [PERSON], у нього є також два рідних брати [PERSON] та [PERSON] та сестра [PERSON], з якими він на даний час відносини не підтримує. Не заперечив того факту, що дійсно знаходився на лікуванні в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», виписаний з лікарні у звязку з покращенням стану здоровя, на даний час влаштувався на роботу, йому встановлена 3-тя група інвалідності, він отримує пенсію, частину з якої сплачує кредит, має вищу освіту, працював електриком. Також зазначив, що під час перебування його в лікарні його рідні (брати та сестра) забрали з будинку всі його документи (паспорт, свідоцтва, дипломи про освіту), а також забрали документи на будинок, у звязку з відсутністю у нього паспорта він не міг отримувати пенсію, звернувся за даним фактом викрадення документів до правоохоронних органів, та за його заявою проводиться розслідування. Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до голови органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради 27 серпня 2015 року із колективним зверненням у формі заяви (вх.№2620) звернулися мешканці провулку Лісного м. Кіровограда, в якій повідомили, що за адресою: м. Кіровоград, пров. Лісний, буд. 42-а проживає [PERSON], який неодноразово проходив лікування в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні, в звязку з тим, що він не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, при цьому, протягом останнього часу психічний стан здоровя [PERSON] значно погіршився, поведінка стала більш неадекватною: почастішали випадки диких гучних криків з використанням нецензурної лайки та погроз, які супроводжувалися погромами та биттям майна у домоволодінні та на подвірї. Крім того, у зверненні зазначено, що мали місце випадки проникнення на території подвіря інших будинків, з метою привласнення металовиробів. Становище погіршується тим, що [PERSON] мешкає у приватному житловому будинку один, у якому (будинку) відсутні водо-та газопостачання. В результаті чого, всі мешканці провулку Лісного м. Кіровограда стурбовані можливими наслідками розвитку хвороби [PERSON] та хвилюються за життя своїх дітей, а тому просять орган опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради при наявності підстав хронічного психічного розладу [PERSON] звернутися до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та вирішити питання щодо перебування останнього в психоневрологічному закладі. Зазначене колективне звернення мешканців провулку Лісного у м.Кіровограді стало підставою для прийняття виконавчим комітетом Ленінської районної у м.Кіровограді ради рішення «Про звернення до Ленінського районного суду м.Кіровограда із заявою про визнання недієздатним [PERSON]В.» від 23 вересня 2015 року №70. Як вбачається з письмових пояснень від 08.09.2015 року [PERSON] та [PERSON], які являються рідними братами [PERSON], останні не заперечують щоб орган опіки та піклування звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, оскільки [PERSON] дійсно хворіє на психічне захворювання, поводиться неадекватно та погрожує рідним та оточуючим. Взяти на себе обовязки опікуна не мають можливості, оскільки не підтримують родинних відносин з братом [PERSON] Відповідно до відповіді головного лікаря КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» [PERSON] від 19.09.2015 року № 2106/25 [PERSON] перебуває на лікуванні в лікарні з 26.07.2015 року по теперішній час по добровільній згоді, потребує подальшого лікування. За час перебування в лікарні ніхто з родичів та знайомих хворого не відвідував. [PERSON] дійсно страждає на хронічне психічне захворювання, перебуває на «Д» обліку з 2009 року, у тому ж році визнаний інвалідом ІІІ-ої групи по психічному захворюванню. У 2013 році інвалідом не визнаний. На теперішній час направляється на МСЕК у звязку з необхідністю призначення групи інвалідності. Крім того, відповідно до інформації КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» [PERSON] від 23.03.2016 року №783/25, [PERSON] не потребує подальшого лікування, перебуває в медичному закладі за власним бажанням та за соціальними показниками. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що знають [PERSON], який проживає в [INFO] та є їх сусідом. Крім того, свідок [PERSON] пояснив суду, що він проживає за адресою пров.Лісний, 44 у м.Кіровограді, причому, до листопада, 2014 року все було спокійно, а потім в будинку №42а, в якому мешкає [PERSON] один, почали відбуватися якісь незрозумілі речі, зокрема, в будинку було нібито як мінімум дві особи, між якими був конфлікт і які розмовляли між собою. Крім того, зазначив, що загострення психічної хвороби у [PERSON] мало місце в березні, 2015 року, під час якого з будинку чулися дикі крики, прокльони в сторону сімї та сусідів, разом з тим, в перервах між приступами [PERSON] поводився як нормальна, адекватна людина, останнім часом, а саме з листопада, 2014 року [PERSON] не працював. З близьких родичів у [PERSON] є два рідних брати, які зареєстровані за адресою м.Кіровоград, пров.Лісний, 42а, однак за вказаною адресою не проживають, [PERSON] з ними не спілкується, крім братів, у нього ще є начебто сестра, однак він її ніколи не бачив. Вказав, що на кінець липня, 2015 року психічний стан здоровя [PERSON] погіршився, він почав кричати і по ночах, та в його діях була явна агресія по відношенню до сусідів, неадекватна поведінка, що стало підставою для звернення спочатку до міліції, а потім після міліції приїхала швидка медична допомога, та за його ([PERSON]В.) згодою він був поміщений на лікування до медичної установи. Зазначив, що він (свідок) являється депутатом Ленінської районної у м. Кіровограді ради та саме він був безпосереднім ініціатором звернення з заявою до органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради, метою якого було допомогти [PERSON], оскільки вважає, що [PERSON] за своїм психічним станом здоровя сам проживати не може, та повинен знаходитися під опікою. Заперечив факт неприязних відносин з [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що він проживає в будинку №42а по пров.Лісному у м.Кіровограді по сусідству з [PERSON], фактично це один будинок, який поділений на два окремих будинки, в одній з яких проживає він, а в іншій частині будинку проживає [PERSON], проживає за вказаною адресою близько 10-ти років, раніше за вказаною адресою проживав разом з мамою та братами, зараз проживає один. Зазначив, що [PERSON] буває поводить себе неадекватно, і, як правило, або вночі, або зранку, така неадекватна поведінка супроводжується гучними криками, погрозами на чиюсь адресу незрозумілого змісту. Свідок також зазначив, що йому відомо, що [PERSON] декілька разів лікувався в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні, і, зараз, коли останній в лікарні, сусіди відпочивають. Свідок [PERSON] пояснив, що, починаючи з 2009 року, він постійно проживає за адресою пров.Лісний, 28б, кв.1, знає [PERSON] як сусіда по будинку, особисто з ним не знайомий. Також зазначив, що вдень [PERSON] поводить себе як нормальна людина, а у вечірній час з його ([PERSON]В.) будинку чуються якісь крики. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] поводить себе неадекватно, вживає алкогольні напої, у сусідів вирвав калітку, викликали міліцію, його не було вдома дні три, потім зявився; свідок [PERSON] зазначив, що раніше [PERSON] проживав з братом, років три назад в поведінці [PERSON] почали проявлятися «странности», а до цього, він був нормальною людиною, адекватно себе поводив, зазначив, що викликав міліцію, так як [PERSON] з вікна будинку кричав, в будинку був один, викидав майно з вікна будинку, будинок не пристосований до проживання, так як в ньому відсутні і світло, і газопостачання, в подальшому, крики були і в нічний час протягом двох годин, на його думку, така поведінка [PERSON] зумовлена або вживанням алкогольних напоїв, або ж наркотичних засобів, крім того, вказав, що коли крики були і вдень, і вночі, викликали медичну допомогу, [PERSON] відмовлявся від надання йому медичної допомоги. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] є їх старшим рідним братом, з яким у них на даний час склалися не дуже добрі стосунки. Крім того, свідок [PERSON] також пояснив, що його місце проживання зареєстровано за адресою пров.Лісний, 42а у м.Кіровограді, фактичне проживання за адресою [INFO], до весни, 2015 року з старшим братом [PERSON] був у добрих відносинах, вони між собою спілкувалися, брат служив в армії, працював інженером-електриком, у брата вища освіта. Вказав, що весною, 2015 року він хотів переїхати проживати до брата на пров.Лісний, 42а, при цьому брат був не проти, та коли він приїхав, брат був сам, було також видно, що йому (брату) було погано, він був беспокійним, вночі прокидався, то сміявся, то кричав, при цьому після проведеного лікування він почувався краще. Крім того, брат ходить в навушниках, щоб таким чином приглушити голоси, які йому (брату [PERSON]В.) чуються. Зазначив, що брат ходить по звалищах сміття, збирає сміття, порожні пляшки, мотивуючи необхідність їх збирання тим, що він назбирає порожніх баночок, і буде за що заплатити. Також пояснив, що одного разу брат [PERSON] закрив хвіртку, не пускаючи його до будинку, кидався в нього цеглинами, проганяв його з будинку, та після цього не відповідав на телефонні дзвінки. Крім того, пояснив, що в лікарні брат знаходився добровільно, він підлікувався. Також зазначив, що він не проти, щоб його рідного брата [PERSON] було визнано недієздатним, так як за ним потрібен догляд. Свідок [PERSON] пояснив, що він також зареєстрований за адресою м.Кіровоград, пров.Лісний, 42а, фактично проживає за адресою [INFO], та перші ознаки неадекватної поведінки його брата [PERSON] зявилися приблизно у 2008-2009 роках. Також вказав, що їх батьки померли: мама, - у 1998 році , батько, - у 1996 році. Зазначив, що брат зловживав алкогольними напоями, з приводу чого потрапив до лікарні, пролікувався, також брат лікувався у психіатричній лікарні, він (свідок) в свою чергу спілкувався з братом в лікарні, брат просив то гроші, то їжу, також брат казав йому, що він не розуміє, чого його тримають в лікарні разом з хворими. Також вказав, що брату [PERSON] встановлена 3-тя група інвалідності, намагався влаштуватися на роботу в охорону, брат приховував від них своє захворювання, зазначив, що він вилікувався. Вважає, що його брат [PERSON] потребує сторонньої допомоги та догляду, та його (брата) необхідно відправити в інтернат. Окрім того, судом було заслухано під час судового розгляду справи лікаря КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» [PERSON], який пояснив, що в лікарню поступив хворий [PERSON] з параноїдною симптоматикою, при цьому, в розмові з хворим, останній скаржився на жорстоке поводження з ним зі сторони депутата. Зазначив, що [PERSON] імпульсивний, інтелектуально збережений, доступний контакту, в лікарні знаходився за власною волею, так як будинок, в якому він проживав, не пристосований для проживання в ньому, та за відсутності у нього ([PERSON]В.) доходів, не може утримувати будинок, в лікарні [PERSON] отримував необхідне лікування. Крім того, вказав, що [PERSON] страждає на стійке хронічне психічне захворювання та у останнього може мати місце загострення психічної хвороби. Судом також встановлено, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта №549 від 10.11.2015 року, КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» [PERSON], [INFO], вперше лікувався в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» в грудні, 2008 року з діагнозом: параноїдна шизофренія в звязку з тим, що тікав з дому, розбив вікна сусідам, виказував маячні ідеї, стверджував, що скоро буде кінець світу. В подальшому неодноразово госпіталізувався в КЗ «КОПЛ». Остання госпіталізація з 14.09.10 р. по 10.12.10 р. тривалий час стан хворого був задовільний. У 2013 році була знята ІІІ група інвалідності, але працювати не зміг, робив спроби працювати по найму. Теперішній вступ до лікарні повязаний з погіршенням психічного стану: вдома вів себе неадекватно, був агресивний по відношенню до сусідів, виказував маячні ідеї, голосно кричав, не мав засобів до існування. Був госпіталізований за заявою депутата Ленінського району [PERSON] та сусідів хворого у звязку з тим, що веде антисоціальний спосіб життя, привів в нежилий стан свій будинок, конфліктує з сусідами. Під час госпіталізації дав добровільну згоду на лікування. У відділенні хворий представлений на МСЕК, визнаний інвалідом ІІІ-ої групи. Психічний стан: доступний контакту, свідомість ясна, орієнтований всебічно вірно, плутає дати. Розуміє ціль проведення експертизи. Мислення різнопланове, з елементами зісковзування. Маячних думок не виказує. Хворий постійно губить тему розмов, схильний до резонерства. Розлади сприйняття заперечує. Заявляє, що він ні в чому не винний, що сусід депутат до нього погано відноситься. Емоційно не адекватний, монотонний, сплощений. Память та інтелект формально збережені. За висновком судово-психіатричного експерта №549 від 10.11.2015 року, КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» комісія прийшла до висновку, що [PERSON] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням в формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений емоційно-вольовий дефект. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладання опіки. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до вимог ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, а ст. 62 цього Кодексу визначає, що опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з вимогами частини 3 статті 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатної може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до частини 3 статті 238 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною повинні бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до частини 1 статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово- психіатричну експертизу. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Цивільна дієздатність фізичної особи - це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Дієздатність вказує на передбачену нормами права здатність особи самостійно, своїми усвідомленими діями, здійснювати (використовувати і виконувати) суб'єктивні права і юридичні обов'язки. Дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник. Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов'язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов'язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров'я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти «хронічний, стійкий психічний розлад». Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може. Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам'ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально -мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. Суттєве ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, може потягнути за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання громадянина недієздатним. З вище викладеного можна зробити висновок, що юридичний (психологічний) критерій в свою чергу поділяється на дві ознаки: інтелектуальну (нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій) та вольову (нездатність керувати своїми діями). Як зазначалось раніше, «недієздатність» є категорією цивільного та цивільно-процесуального права. Норми цивільного законодавства визначають підстави визнання особи недієздатною, а норми процесуального права зазначають порядок визнання особи недієздатною. Підстава визнання особи недієздатною передбачена ст.39 Цивільного Кодексу України - хронічний, стійкий психічний розлад, який призводить до нездатності особи усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними. На відміну від психічного розладу, наявність якого в особи може стати підставою для обмеження її цивільної дієздатності, для визнання фізичної особи недієздатною психічний розлад має бути одночасно хронічним та стійким. Крім того, внаслідок такого розладу особа має не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З висновку судово-психіатричного експерта №549 від 10.112015 року вбачається, що [PERSON] на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки. З зазначеного висновку експертів вбачається, що експертами не було визначено, що [PERSON] має хронічний та стійкий психічний розлад, що давало б можливість суду відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України вирішувати питання про визнання фізичної особи недієздатною. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги встановлені під час судового розгляду обставини, суд приходить до висновку про те, що звернення заявника органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, є необгрунтованим та передчасним, на підставі чого в задоволенні заяви органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради про визнання особи недієздатною, - слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст.240 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, - відносяться на рахунок держави. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.39 ЦК України,

Outcome: dismissed