Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

заявник просить суд встановити факт, що трудова книжка серія БТ-11 №0959930 видана 28.04.1988 року на імя [PERSON] належить йому [PERSON], [INFO], уродженцю та жителю [INFO], посилаючись на те, що він розпочав свою трудову діяльність 28.04.1988 року на «Майданецькому сахзаводі» та йому було видано трудову книжку. 01.04.2016 року йому була присвоєна безтерміново друга група інвалідності. Він звернувся до УПФ з проханням видати перелік документів необхідних для послідуючого обрахунку та призначення йому пенсії, однак при перевірці документів було виявлено виправлення в трудовій книзі, а саме в даті його народження. З метою виправлення описки він звернувся на підприємство, однак йому було повідомлено, так як у 2004 році юридична особа припинила свою господарську діяльність, а тому внести зміни до трудової книги не можливо. А тому він і звернувся до суду з даною заявою. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, Звенигородське обєднане УПФ Черкаської області подало до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності представника, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Заслухавши заявника, який не заперечує проти розгляду даної справи у відсутності представника заінтересованої особи, заслухавши свідків та вивчивши письмові докази справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] розпочав свою трудову діяльність на «Майданецькому сахзаводі» та 23.04.1988 року отримав трудову книжку (а.с.6-10). 01.04.2016 року йому була присвоєна безтерміново друга група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №198951 (а.с.3). [PERSON] звернувся до УПФ з проханням видати перелік документів необхідних для послідуючого обрахунку та призначення йому пенсії, однак в УПФ зробили перевірку наявних в нього документів та виявили виправлення в трудовій книзі, а саме в рокові його народження. Відповідно до наказу №47 від 28.04.1988 року [PERSON] був прийнятий слюсарем ремонтником 3 розряду на час проходження виробничої практики на «Майданецькому сахзаводі». Відповідно до наказу №89 від 13.07.1988 року він був звільнений у зв'язку із закінченням виробничої практики. Завідувач відділу кадрів «Майданецького сахзаводу» в трудовій книзі при написанні року народження [PERSON] допустив помилку, а потім зробив виправлення, на що він своєчасно не звернув уваги. З метою виправлення описки [PERSON] звертався на підприємство, однак йому було повідомлено, що у 2004 році юридична особа припинила свою господарську діяльність, а тому внести зміни до трудової книги не можливо. Той факт, що [PERSON], [INFO] належить трудова книжка БТ-11 №0959930 з виправленням стверджується копією паспорта (а.с.4-5), копією свідоцтва про народження, копією трудової книги (а.с.6-10), копією диплома (а.с.16), довідкою ПАТ «Ватутінський мясокомбінат» (а.с.35) та даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються\~\~нормами\~ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.\~\~ Відповідно до п.5\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази належності йому трудової книжки БТ-ІІ №0959930, що є підставою для задоволення його заяви. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». А тому, суд вважає за необхідне встановити факт, що трудова книжка серія БТ-11 №0959930 видана 28.04.1988 року на імя [PERSON] належить [PERSON], [INFO], уродженцю та жителю [INFO]. На підставі викладеного ст.256 ЦПК України та

Outcome: approved