Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою та просив встановити юридичний факт, а саме, що національність [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON], [INFO] в с. Оратів, Оратівського району, Вінницької області єврейка, встановити юридичний факт, а саме, що національність [PERSON], [INFO] в м. Дніпропетровськ єврей та внести відповідні зміни до актового запису №2347 свідоцтва про народження [PERSON], складеного 21 липня 1966 року, актового запису №300 свідоцтва про одруження [PERSON], складеного 04 вересня 1999 року, актового запису №1412 свідоцтва про шлюб [PERSON], складеного 03 листопада 1957 року. Заявник до суду не зявився, але надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду не зявився, але надав письмову заяву про розгляд справи без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON], народився 26 лютого 1966 року в м. Дніпропетровську. В його свідоцтві про народження серія І-ЯК №042229, виданому 21 липня 1966 року, актовий запис №2347 зазначено, що батько, [PERSON] за національністю є «росіянин», а мати [PERSON] за національністю є «українка». Однак національність матері, яка зазначена у свідоцтві про народження, заявника зазначена не вірно та не відповідає дійсності, оскільки її національність є «єврейка», що підтверджується наступним. [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON], народилася 22 травня 1935 року. В посвідки про її народження №1841063, виданої відділом актів громадського стану с. Оратів, Оратівського району, Вінницької області, 06 червня 1935 року, актовий запис №11 зазначено, що батько [PERSON] за національністю є «українець», а її мати [PERSON] за національністю є «єврейка». 03 листопада 1957 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серія ЯР №877776, актовий запис №1412, яке видано бюро РАГС Красногвардійського району, м. Дніпропетровська, змінивши прізвище на [PERSON]. 04 вересня 1999 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-КИ №036874, яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська, актовий запис №300. Оскільки, національність дітей вказується по національності батьків, то беручи до уваги те, що мати [PERSON] була єврейкою, тому заявник має право обирати національність відповідно до національності матері. З обґрунтування заяви вбачається, що в сімї заявника всі дотримуються культурних, релігійних, єврейських традицій, сповідують іудаїзм, підтримують стосунки зі своїми родичами євреями, святкують єврейські свята. Крім того, заявник виховувався в дусі поваги до свого історичного походження та вважає себе євреєм. [PERSON] міністрів СРСР від 28.08.1974 № 677 «Про затвердження положення про паспортну систему в СРСР» передбачалося, що запис про національність проводився відповідно до національності батьків. Якщо батьки мали різну національність, то при видачі вперше паспорта національність записувалася по національності батька або матері в залежності від бажання отримувача паспорта. Починаючи з 1992 року згідно [PERSON] Верховної ради України від 26 червня 1992 року «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтва про народження» діючим законодавством України не передбачено визначення національності фізичної особи громадянина України, тобто в паспорті і свідоцтві про народження виключено графу про національність. [PERSON] Кабінету Міністрів України №1367 від 12 вересня 2002 року «Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану», яка в наступному втратила силу в зв'язку з прийняттям постанови в новій редакції, не була включена графа про національність. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів , що мають юридичне значення. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. (ст. 35. Конституції України) Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин. Національність це - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». Відповідно до ст.1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. У відповідності до роз'яснень [PERSON] Пленуму Верховного Суду України № 12 від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису та постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Згідно з п. 1.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 55/18793 від 14 січня 2011 року, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного акту є підставою для внесення змін, які зазначені в рішенні суду (п.2.16.7 Правил). Пунктом 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, передбачено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Встановлення факту приналежності до єврейської національності заявнику необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду і скористатися пільгами, які гарантуються особам єврейського походження. В подальшому, можливо, для виїзду на постійне місце мешкання до Ізраїлю. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Outcome: approved