Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою та просить встановити факт, що він постійно проживав на території України у м. Харкові з 01 серпня 1989 року по 22 вересня 1993 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що він з 01 серпня 1989 року по 22 вересня 1993 року проживав на території України у м. Харкова, навчався у Харківському вищому військовому командно-інженерному училищі ракетних військ. Відповідно «Книги алфавітного обліку змінного складу (курсантів) набору 1989 року» він був зарахований на навчання 01 серпня 1989 року, виключений 22 вересня 1993 року в зв'язку з переводом до Військової академії ім. Дзержинська, про що свідчить архівна довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. Встановлення даного факту його постійного проживання на території України у вказаний період необхідно для отримання громадянства України. Заявник свою заяву підтримав, просить її задовольнити у повному обсязі, справу розглядати за його відсутністю. Представник зацікавленої особи в судове засідання з*явився, проти заяви не заперечував, суд виносить рішення за матеріалами справи. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Новотаволжанською сільською радою Шебекинського району Белгородської області 26.04.1972 року, [PERSON] народився [INFO]. З 01 серпня 1989 року по 22 вересня 1993 року [PERSON] проживав на території України у м. Харкова, навчався у Харківському вищому військовому командно-інженерному училищі ракетних військ. Відповідно «Книги алфавітного обліку змінного складу ( курсантів) набору 1989 року» був зарахований на навчання 01 серпня 1989 року ( наказ № 380), виключений 22 вересня 1993 року в зв*язку з переводом до Військової академії ім. Дзержинська ( наказ № 499), про що свідчить архівна довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на теріторії України в певний час. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. П. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України з 01 серпня 1989 року по 22 вересня 1993 року підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved