Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Заявник, звернувшись в суд із даною заявою, посилається на те, що він народився 03 жовтня 1986 року в селі Іванівці, Коломийського району, Івано-Франківської області.На даний час він зареєстрований [INFO], хоча фактично з 2007 року проживав і на даний час проживає [INFO]. По даній адресі проживав зі своєю бабусею, [PERSON], яка померла 16 березня 2011 року. Враховуючи поважний вік і слабкий стан бабуся потребувала його догляду та допомоги у домашніх справах і по господарству. Вказує, що він постійно піклувався про бабусю і забезпечував всім необхідним. Житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами в якому він проживав з бабусею і своєю сім»єю, а також земельні ділянки (паї) належали його бабусі [PERSON] За життя бабуся склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому та він прийняв спадщину проживаючи з бабусею до дня її смерті й на даний час у її будинку по вул. Карпатській,38 в с. Іванівці. Однак, у визначений законом термін він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить суд встановити факт його постійного спільного проживання з спадкодавцем, [PERSON] до дня її смерті 16.03.2011 року. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримав, не заперечив проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.03.2011 року померла [PERSON] про що в Книзі реєстрації смертей 18 березня 2011 року зроблено відповідний актовий запис №4(а.с.9). 05 січня 2011 року померла, залишила заповіт, посвідчений 05.01.2011 року секретарем виконавчого комітету Іванівецької сільської ради, згідно якого все своє майно заповіла позивачу, [PERSON] (а.с.8). [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Іванівці по вул. Карпатська,38, Коломийського району, Івано-Франківської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.04.2009 року (а.с.16) Заявник [PERSON] зареєстрований в [INFO], що підтверджується копією паспорта (а.с.4). Свідки: [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт, що заявник постійно проживав із [PERSON], до дня її смерті. Згідно з положеннями ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Згідно з п.23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини. Згідно з повідомленням державного нотаріуса Першої Коломийської районної ДНК від 06.12.2017 р. №1059/0116, заявнику [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зокрема і у зв»язку з відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини - спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10). У судовому засіданні встановлено, що заявник не має можливості документально підтвердити факт постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, але встановлення такого факту породжує певні юридичні наслідки, оскільки з визначенням його місця проживання зі спадкодавцем законодавство пов'язує прийняття спадщини. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані між собою, а також показами свідків, і підтверджують факт спільного проживання заявника з спадкодавцем [PERSON], при цьому спір про право у даному випадку відсутній. На підставі викладеного та ст.ст.1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved