Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області. В обгрунтування заяви вказала, що 2021 року вона досягла пенсійного віку, в зв`язку з чим звернулася до Костопільського відділу обслуговування громадян Управління пенсійного фонду України для оформлення пенсії за віком, оскільки має більше 30-ти років трудового стажу. Однак при перевірці документів виявилося, що у її трудовій книжці допущена помилка та виправлено прізвище. Зокрема, трудова книжка видана на прізвище « [PERSON] », тоді як у її свідоцтві про народженння записано « [PERSON] », а у свідоцтві про укладення шлюбу записано « [PERSON] », що слугувало підставою для відмови у оформленні пенсії. Зазначила, що через дану розбіжність у документах їй не зараховано до стажу період роботи з 12.10.1981 р. по 12.01.1999 р. Оскільки на даний час внести зміни у трудову книжку немає можливостi, так як вони вже були внесені, а факт належності правовстановлюючих документів має для неї юридичне значення і впливає на призначення пенсії за віком, то вона змушена була звернутись до суду з даною заявою. З врахуванням вищевикладеного просила встановити факт належності їй, [PERSON] , трудової книжки заповненої 11 вересня 1979 року (11 сентября 1979 г.), виданої на ім`я « [PERSON] год рождения 1961». Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити їх з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. п. 1, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , 26 жовтня 2021 року звернулася до Костопільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) №7 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, з метою оформлення та призначення пенсії за віком. Відповідно до рішення начальника відділу призначення пенсій І. Очеретяни, заступника начальника відділу призначення пенсій О. Подпоріни та головного спеціаліста відділу призначення пенсій А. Руденької №172450004082 від 01.11.2021 року [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.10.1981 р. по 12.01.1999 р. так як на титульній сторінці трудової книжки виправлено прізвище, а в свідоцтві про шлюб та в свідоцтві про народження наявна розбіжність прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року з наступними змінами, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Із дослідженої в судовому засіданні копії трудової книжки, судом встановлено, що таку заповнено 11.09.1979 року на ім`я « [PERSON] , год рождения 1961». Запис здійснено російською мовою. Вказаний запис відповідає даті народження заявниці, зазначеної в копії її свідоцтва про народження серії [NUMBER] . При цьому, у трудовій книжці міститься запис про те, що прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Крім того, у трудовій книжці міститься запис про те, що прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.11.1983 року та виправлено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05.11.1983 року Полянською сільською радою Березнівського району, Рівненської області прізвище заявниці вказано [PERSON] замість вірного [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заявниця є його дружиною і до укладення між ними шлюбу у неї було дівоче прізвище [PERSON] . Шлюб було укладено 05 листопада 1983 року. Чому у документах виникли такі розбіжності йому не зрозуміло. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в свій час вона працювала разом з заявницею. До того, як заявниця вийшла заміж у неї було дівоче прізвище [PERSON] . У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі. Судом встановлено, що розбіжність у написанні дівочого прізвища заявниці у свідоцтві про укладення шлюбу та інших документах: трудовій книжці, свідоцтві про народження створить перешкоди у оформленні заявнику пенсії за віком. При цьому суд враховує, що дата народження заявника співпадає із датою народження, яка вказана у свідоцтві про укладення шлюбу, свідоцтві про народження та трудовій книжці, а дівоче прізвище « [PERSON] » зазначене у всіх наданих заявником документах, крім свідоцтва про укладення шлюбу, де невірно вказано прізвище « [PERSON] ». Відтак, судом встановлено, а зібраними у справі доказами підтверджено факт належності заявниці [PERSON] , [INFO] трудової книжки заповненої 11.09.1979 року, виданої на ім`я « [PERSON] год рождения 1961». Суд враховує, що встановлення вказаного факту необхідне заявниці для реалізації прав на оформлення пенсії. За таких обставин, оскільки встановлення юридичного факту належності зазначеного вище правовстановлюючого документу заявниці [PERSON] має значення для реалізації нею права на оформлення пенсії, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту ніж як у судовому, а тому, враховуючи те, що заявницею надані належні та допустимі докази на підтвердження даного факту та підтверджено показаннями свідків в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved