Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 23.02.2018 року\~ [PERSON] , який являється його батьком, згідно договору дарування передав йому безоплатно у власність земельні ділянки площею 0,1270 гектара, в межах згідно з планом, розташовані в [ADDRESS] , з яких: 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 0521610100:01:063:0128); 0,027 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0521610100:01:063:0129). Право власності на зазначені земельні ділянки зареєстровані\~ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, приватном нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. при посвідченні\~ договору дарування земельних ділянок від 23.02.2018 року було допущено помилку, а саме його по батькові зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». За вказаних обставин звернувся в суд з даною заявою. Заявник в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи\~ наявна заява, згідно якої заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримує, просить справу розглянути за його відсутності. Заінтересована особа в судове засідання також не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, прийшов до наступного. Так, 23.02.2018 року [PERSON] , який являється\~ батьком [PERSON] , згідно договору дарування передав останньому безоплатно у власність\~ земельні ділянки площею 0,1270 гектара, в межах згідно з планом, розташовані в [ADDRESS] , з яких: 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 0521610100:01:063:0128); 0,027 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0521610100:01:063:0129). Право власності на зазначені земельні ділянки зареєстровані\~ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, приватном нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. при посвідченні\~ договору дарування земельних ділянок\~ від 23.02.2018 року було допущено помилку, а саме по батькові обдаровуваного зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Згідно із ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 293 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 5 ч.2 вказаної статті передбачено встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження своїх доказів, заявник надав копії наступних документів: договору дарування житлового будинку від 16.12.2004 року; договору дарування земельних ділянок від 23.02.2018 року; копію свідоцтва про народження, копію ідентифікаційного номера. Як вбачається з наданих документів договір дарування земельних ділянок від 23.02.2018 підписано сторонами, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Реєстраційний номер облікової картки платників податків обдаровуваного « [PERSON] » зазначено [NUMBER] , який належить саме заявнику- [PERSON] . Крім того, житловий будинок, який був подарований [PERSON] знаходиться за тією ж адресою, що і земельні ділянки, а саме: [ADDRESS] . З огляду на викладене та враховуючи, що даний факт підтверджений письмовими доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved