Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Заявник у лютому 2018 року через свого представника звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві Романенко Ю.С. або іншої посадової особи щодо не винесення постанови про скасування арешту від 21.12.2012 та розшуку від 29.07.2013 у виконавчому провадженні №33337326. Окрім того [PERSON] просить зобов'язати державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві винести постанови про скасування арешту від 21.12.2012 та розшуку від 29.07.2013 у виконавчому провадженні №33337326. В обґрунтування зазначених вимог заявник посилається на те, що на виконанні в Оболонському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві знаходилось виконавче провадження №33337326 про стягнення з [PERSON] боргу. 19 травня 2016 року виконавче провадження завершено, проте заходи його забезпечення безпідставно не скасовані чим порушені права заявника на користування власністю. У судове засідання 27.08.2018 ні скаржник, ні його представник не з'явилися, про час та місце повідомлялися належним, доказів поважності неявки суду не надали. Стягувач [PERSON] у судовому засідання 27.08.2018 просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки рішення суду не виконано і борг скаржником не повернуто. Представник Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином. Надав належним чином завірену копію виконавчого провадження №33337326. Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Враховуючи норму вказаної статті, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі учасників справи, які не з'явилися. Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення стягувача, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 17 серпня 2011 року Васильківським міськрайонним судом Київської області по справі № 1-256-2011видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 23 910,00 грн заподіяної злочином шкоди (а.с.23). З матеріалів виконавчого провадження №33337326 судом вбачається, що вказаний виконавчий лист перебував на виконанні в Оболонському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києва. У порядку здійснення виконавчого провадження державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. 21.12.2012 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.33). 29 липня 2013 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. винесено постанову про розшук майна боржника [PERSON], а саме легкового автомобіля марки «Daewoo» (а.с.55). Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день винесення оскаржуваних постанов) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. 19 травня 2016 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Романенко Ю.С. повернено виконавчий документ стягувачеві, оскільки здійснені державним виконавцем заходи виявилися безрезультатними, у зв'язку з чим рішення суду не виконано (а.с.67). Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день винесення оскаржуваних постанов) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. З вищевказаної норми ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з майна виключно у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Як встановлено з матеріалів справи, виконавче провадження №33337326 не закінчене та не виконане, а виконавчий лист повернуто не органу, який його видав, а стягувачу з можливістю повторного пред'явлення до виконання, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що в порядку вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №33337326 державними виконавцями дотримано всіх вимог чинного на той час законодавства. Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. У зв'язку з вищевказаним суд вбачає необхідним та правильним у задоволенні скарги відмовити.

Outcome: dismissed