Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про оголошення свого батька [PERSON] померлим. Свої вимоги мотивував тим, що він є його сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії II ФМ №452818, виданим 06 вересня 1981 року, актовий запис № 323. Його батько проживав в [INFO], в якому 1/4 частка майна належала йому на підставі договору дарування від 08.04.1989 року. Зі слів матері, батько восени 1993 року, пішов з дому у невідомому напрямку та до теперішнього часу не повернувся і місцезнаходження його невідоме. На телефонний чи інший зв'язок не виходив. З метою отримання допомоги в пошуках батька, 01.02.2017 року він звернувся із заявою в чергову частину Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області та за його заявою 01.02.2017 року відкрите кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України №12017070060000068. Виходячи з вище викладеного, заявник просить визнати батька [PERSON], померлим, оскільки останній відсутній за місцем свого постійного проживання тривалий час. Оголошення батька померлим необхідне заявнику для оформлення спадщини на 1/4 частку в житловому будинку, який знаходиться за адресою м. Берегово по вул. Мукачівська, 138. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав наведених у заяві та просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду надіслав заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, так як вона відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами справи, а саме: копією паспорту заявника, копією свідоцтва про народження копією витягу з кримінального провадження №12017070060000068 про прийняття заяви про факт зникнення безвісти, копією договору дарування від 08.04.1989 року. Таким чином, відповідно до витягу з кримінального провадження №12017070060000068, в заявника є всі підстави припустити, що його батько помер, оскільки з моменту зникнення, а саме з осені 1993 року місцезнаходження його не відомо та про себе нічого не повідомляє. Свідки [PERSON] (колишня дружина) та [PERSON] (донька) в судовому засіданні підтвердили факт того, що [PERSON] з 1990 року пішов з дому у невідомому напрямку та до теперішнього часу не повернувся, місцезнаходження його невідоме. Відповідно до ч.1\~ст. 46 ЦК України\~фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч.2\~ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, не заважаючи на вжиті заходи . Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Пункт 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення «звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється\~ЦПК України. При цьому має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини матеріально - правовий зв'язок або за відсутності такого зв'язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб'єктивних прав або виконання обов'язків. Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою такого матеріально-правового зв'язку. Стаття 47 ЦК України\~передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Судом роз'яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів зазначених у заяві. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим. Згідно ч. 3\~ст. 46 ЦК України\~передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. На підставі викладеного та

Outcome: approved