Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Заявники звернулися до Обухівського районного суду із заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з 15.09.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, почали виникати сварки. Заявники тривалий час живуть окремим життям, сім'я фактично припинила своє існування. Також заявники вказують на те, що ними вирішено питання щодо проживання спільної дитини з матір'ю [PERSON], про що між ними було укладено договір про визнання місця проживання та участь батьків у її вихованні і утриманні дитини. Тому, заявники звернулися до суду з даною заявою, в якій просять розірвати між ними шлюб, та після розірвання шлюбу спільну неповнолітню доньку залишити проживати разом з матір'ю [PERSON] Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Розглянувши подані заявниками документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2007 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 350. Від шлюбу заявники мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 48. У відповідності до положення ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. За змістом ч.1 ст .24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. При цьому, зі змісту договору про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні і утриманні дитини, заявники [PERSON] та [PERSON] досягли згоди з приводу того, що неповнолітня донька сторін [PERSON], [INFO], залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Також, згідно вимог ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, а тому, з огляду на наведене суд вважає, що шлюб, укладений між ними, слід розірвати Згідно вимог ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно вимог статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З огляду на зазначені вимоги Закону, суд вважає, що в задоволенні вимог заяви стосовно визначення місця проживання дитини з матір'ю слід відмовити, оскільки чинним законодавством не передбачено вирішення вказаних питань судом в порядку окремого провадження. Вказана вимога може бути вирішена судом в порядку позовного провадження за участю сторін по справі та органу опіки та піклування, при наявності існування спору. На основі викладеного, враховуючи ряд зазначених письмових доказів, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial