Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Заявник через представника за довіреністю - [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування її матері [PERSON], яка померла [INFO] року, на утриманні у [PERSON], який помер [INFO] року, не менше одного року до його смерті, посилаючись на те, що після смерті її матері вона не може прийняти спадщину на майно. Свої вимоги мотивує тим, що з 1995 року [PERSON] та мати заявника - [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яку фактично прийняла мати заявника [PERSON], вступивши у володіння спадковим майном згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, однак спадкових прав не оформила, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем першої черги є заявник, але отримати свідоцтво про право на спадщину на майно вона не може. Посилаючись на те, що у неї виникли труднощі в належному оформленні спадкових документів, заявник просить суд встановити той факт, що її мати [PERSON], яка померла [INFO] року, перебувала на утриманні у [PERSON], який помер [INFO] року, не менше одного року до його смерті. В судове засідання заявник не з'явився, до суду подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та одночасно зазначає, що заяву підтримує повністю. Представник заінтересованої особи - Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява за підписом селищного голови, у якій заінтересована особа повідомляє суд, що заперечень проти заяви не має, просить суд розглядати справу без участі представника селищної ради. На підставі статей 158,169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України суд вважає можливим застосувати положення ч.4 ст.174 ЦПК України до процесуального порядку розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення (аналогія закону). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання заяви заінтересованою особою не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання заінтересованою особою заявленої вимоги, суд задовольняє заяву. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved