Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, яку представник підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на належне їй майно. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті останньої є син [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 13.11.2018 року заявник [PERSON] звернувся через свого представника до Сумської міської державної нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, на що нотаріусом було відмовлено. Відмова вмотивована відсутністю документа, який підтверджує факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] . Тому заявник просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , після чоловіка [PERSON] який помер [INFO] . Ухвалою суду від 21.11.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено по справі судове засідання з викликом сторін. Представник Могрицької сільської ради Сумського району в судове засідання не з`явився, надав суд заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник Сумської міської державної нотаріальної контори, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, до суду не прибув, надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт проживання однією сім`єю [PERSON] (дружина) та [PERSON] (чоловік), на момент смерті останнього, за адресою: [ADDRESS] . Суд, заслухавши думку представника заявника та вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Могрицьким сільвиконкомом Сумського району Сумської області від 22.01.1998 року (а.с.7). З Довідки Могрицької сільської ради Сумського району №189 від 18.04.2018 року вбачається, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її син [PERSON] , який фактично прийняв спадщину шляхом догляду за спадковим майном, обробленням земельної ділянки, розпорядженням майном померлої (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського райвиконкому м. Суми від 22.06.1998 року (а.с.8). За життя [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим Будинком урочистої реєстрації шлюбів м. Суми від 31.10.1964 року. [PERSON] вступила у спадщину після смерті [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.10.1965 року, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.10). 13.11.2018 року представник [PERSON] [PERSON] звернулася до Сумської міської державної нотаріальної контори з проханням видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Постановою заступника завідувача Сумської міської державної нотаріальної контори Комендантовою О.І. №5439/02-31 віл 13.11.2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії за заявою [PERSON] , оскільки представником спадкоємця не надано підтверджуючих документів про факт належного прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Втім, з даної постанови вбачається, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її син [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом своєчасного подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14). Таким чином, заявник позбавлений можливості оформити спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки відсутні документи, що належним чином підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Відповідно до\~положень ст.\~1220\~ЦК України,\~спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Відповідно до положень статей 293 та 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з Акту від 20.05.2018 року, складеного за участю [PERSON] та [PERSON] , посвідченого печаткою Громадського квартального комітету №60, [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , з 1963 року разом проживали за адресою: [ADDRESS] , як чоловік та дружина (а.с.13). Таким чином, в судовому засіданні доведено той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] по день смерті останнього [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується зібраними по справі доказами та поясненнями свідків. За таких обставин, враховуючи презумпцію прийняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, передбачену ч. 1 ст. 1269 ЦК України, та неможливість отримання заявником свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , без встановлення факту прийняття спадщини останньою після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , суд вважає необхідним встановити даний факт своїм рішенням.

Outcome: approved