Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про оголошення чоловіка, [PERSON], померлим. Посилаючись на те, що в травні 2004 року чоловік виїхав до Волгоградської області в Росію на заробітки разом зі своїми односельцями. Однак, через декілька днів зателефонував один із його співробітників та в телефонному режимі повідомив, що її чоловік зник безвісті та місцеперебування його не відоме. Заявниця цього ж місяця звернулась з заявою про розшук безвісно відсутнього чоловіка до Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області і за цією заявою був направлений запит до Волгоградської області на розшук [PERSON], однак до цього часу ніяких відомостей не надійшло. Крім того, заявниця вказує, що протягом минулих десяти років неодноразово зверталась до програми «Жди меня», однак і таке звернення не дало результатів. Тому заявниця вимушена була звернутися до суду з заявою про оголошення особи померлим для отримання в подальшому свідоцтва про смерть в органах РАЦС. У судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, просила оголосити чоловіка померлим. Судом встановлено, що заявниця є дружиною [PERSON] згідно копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с.13). Із копії довідки Шосткинського МРВ УМВС України в Сумській області вбачається, що у червні 2004 року був оголошений розшук [PERSON], але до цього часу його місцезнаходження не встановлено (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою , якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав : 1) відсутність особи в місці її постійного проживання ; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин,що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті . При цьому має мати особисту цивільну-правову заінтересованість в зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, існують особисті або майнові правовідносини - матеріально-правовий зв'язок або за відсутності такого зв'язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб'єктивних прав або виконання обов'язків. Наведені заявницею обставини та мета, з якою заявниці необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявницею та особою, яку вона просить оголосити померлою такого матеріально-правового зв'язку. Крім того, у даному випадку існують перешкоди у реалізації нею прав та виконання обов'язків, пов'язаних з відсутністю особи, яку вона просить оголосити померлою. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved