Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду із даною заявою, в її обґрунтування посилаючись на те, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в диспансерно - поліклінічному відділенні №2 з відкритою формою туберкульозу. Зазначене захворювання вперше було виявлено у нього у 1997 році, останній рецидив діагностовано в лютому 2013 року. Лікувався в умовах стаціонару КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з 13.03.2013 р. по 26.03.2013 р., хворий самовільно залишив відділення, лікування було перервано; після неодноразових викликів з'явився на обстеження. З 25.07.2013 р. по 15.08.2013 р. лікувався амбулаторно в маніпуляційному кабінеті диспансерно - поліклінічного відділення №2 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, з 16.08.2013 р. по 01.09.2013 р. лікування не отримував, на обстеження не з'являвся, з 02.09.2013 р. по 08.09.2013 р. лікувався та знову перервав лікування, з 09.09.2013 р. на лікування не з'являється. Як зазначається заявником при зверненні до суду на даний час згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 09.01.2014 р. [PERSON] має діагноз: перерване лікування (ЛПП), (9.12.13), (фіброзно-кавернозний), деструкція (+), МБТ (+), М (+), К (+), резистентність (-), гістологія (0), категорія 2, [PERSON] є бактеріовиділювачем, розповсюджувачем інфекції туберкульозу, не дотримується протиепідемічного режиму та становить епідеміологічну загрозу для суспільства, порушує права на безпечні умови життя. У зв'язку з вищенаведеним й має місце звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги заяви, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просила суд повністю задовольнити подану заяву. Заінтересована особа не викликалася у судове засідання, оскільки за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби (згідно з лікарським висновком [PERSON] не дотримується протиепідемічного режиму та становить епідеміологічну загрозу для суспільства). Заслухав пояснення представника заявника та дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Основ законодавства України про охорону здоров'я застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв'язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 53 Основ законодавства України про охорону здоров'я з метою охорони здоров'я населення органи і заклади охорони здоров'я зобов'язані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СНІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно ч. 3 ст. 11 зазначеного вище закону примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в диспансерно - поліклінічному відділенні №2 з відкритою формою туберкульозу. Зазначене захворювання вперше було виявлено у хворого у 1997 році, останній рецидив діагностовано в лютому 2013 року. [PERSON] лікувався в умовах стаціонару КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з 13.03.2013 р. по 26.03.2013 р., утім, хворий самовільно залишив відділення, через лікування було перервано. Після неодноразових викликів [PERSON] з'явився на обстеження, з 25.07.2013 р. по 15.08.2013 р. лікувався амбулаторно в маніпуляційному кабінеті диспансерно - поліклінічного відділення №2 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, з 16.08.2013 р. по 01.09.2013 р. лікування не отримував, на обстеження не з'являвся. З 02.09.2013 р. по 08.09.2013 р. [PERSON] лікувався та знову перервав лікування, з 09.09.2013 р. на лікування не з'являється. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 09.01.2014 р. [PERSON] має діагноз: перерване лікування (ЛПП), (9.12.13), (фіброзно-кавернозний), деструкція (+), МБТ (+), М (+), К (+), резистентність (-), гістологія (0), категорія 2, [PERSON] є бактеріовиділювачем, розповсюджувачем інфекції туберкульозу, не дотримується протиепідемічного режиму та становить епідеміологічну загрозу для суспільства та підлягає примусовій госпіталізації до стаціонару протитуберкульозного закладу строком на три місяці. За наведених вище підстав для суду вбачаються підстави для задоволення заяви та ухвалення рішення про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO] ([ADDRESS]) до Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної Ради (вул. Богданова, 2-а, м. Дніпропетровськ) на строк три місяці, який обраховувати із дня фактичного поміщення до вказаного закладу. Згідно з ч. 2 ст. 286 ЦПК України Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved