Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження [PERSON], 18 вересня 2014 року, батьками якого є заявник та [PERSON], для надання їй права зареєструвати цей факт. Обґрунтовуючи подану заяву, заявник посилалась на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 18 вересня 2014 року у неї із [PERSON] народився син, [PERSON], факт чого був зареєстрований 18 вересня 2014 року «Євпаторійським пологовим будинком» Міністерством охорони здоровя Автономної Республіки Крим про що видано відповідне медичне свідоцтво. З метою реєстрації народження сина вона звернулась до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Натомість вона отримала відмову на тій підставі, що місто реєстрації дитині знаходилося поза реєстрами ДРАЦС, тобто на тимчасово окупованій території України. Для захисту прав малолітньої дитини вона вимушена звернутись до суду для встановлення факту її народження 18 вересня 2014 року. Таким чином просила суд встановити факт народження [PERSON] 18 вересня 2014 року, батьками якого є [PERSON] та [PERSON], з наданням їй права зареєструвати цей факт. У судове засідання заявник не зявилась, надавши суду заяву з проханням повністю задовольнити заявлені нею вимоги та розглянути справу в її відсутність. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити вказаний спір без участі представника Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області. Дослідивши надані докази по справі, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. З медичного свідоцтва про народження серії 35 №003309, виданого «Євпаторійським пологовим будинком» Міністерством охорони здоровя Автономної Республіки Крим від 02 вересня 2015 року, вбачається, що 18 вересня 2014 року об 10 годині 50 хвилин даною медичною установою зареєстровано народження живої дитини, хлопчика, матірю якої є [PERSON] На підставі копії свідоцтва про народження, виданого 26 вересня 2014 року Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 269 від 26 вересня 2014 року, вбачається, що [PERSON] народився 18 вересня 2014 року, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], [INFO] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]), [INFO], уклали шлюб 20 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого 20 серпня 2014 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 359. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. За ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Враховуючи, що фактично отримати документи щодо народження дитини у заявника 18 вересня 2014 року [PERSON] не має змогу, а дитина народжувалась та реєструвалась на території, яка непідконтрольна Україні на тепер, то єдиним способом захисту прав заявника є судовий захист шляхом встановлення факту народження дитини в певний час. Оскільки згідно наданих заявником копій документів, що встановлюють особу заявника, родинний звязок із дитиною, факт видачі медичного свідоцтва про народження 18 вересня 2014 року [PERSON] у порушення діючого законодавства України, та враховуючи, що існують усі підстави для визнання такими, що мали місце факти, які зазначені у свідоцтві про народження виданого 26 вересня 2014 року Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, то суд вважає доведеним заявником, що [PERSON] народився 18 вересня 2014 року, батьками якого є подружжя [PERSON] та [PERSON]. На підставі переліченого заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з метою отримання заявником права зареєструвати народження дитини, [PERSON], [INFO].

Outcome: approved