Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-05 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 липня 1971 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Синельниківським районним бюро РАГСу Дніпропетровської області. Заявниця вказала, що з моменту укладення шлюбу з [PERSON] родина проживала в місті Синельникове, разом з чоловіком вони вели спільне господарство, виховували дітей. Заявниця працювала на колективному підприємстві «Синельниківський фарфоровий завод» та отримувала дуже маленьку заробітну плату. Чоловік заявниці [PERSON] працював на відокремленому структурному підрозділі «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» за період з 1995 по 2000 рік його заробітна плата склала 21 793 грн. 12 коп., яку він повністю віддавав дружині-заявниці [PERSON], яка витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування та інші потреби для себе та членів сім»ї, оскільки її заробітна плата була значно меншою ніж у чоловіка. [INFO] року чоловік заявниці [PERSON] помер. Після його смерті заявниця залишилася сама та заміж більше не виходила. На теперішній час, вказала заявниця, крім пенсії, інших доходів вона не має, її прожитковий мінімум значно зменшився. Відповідно до вимог ст.37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім»ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батько і чоловік (дружина) померлого, які не були на утриманні годувальника також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування. Згідно зі ст.38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» члени сім»ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основними джерелом засобів існування. Члени сім»ї, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які і самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Заявниця вказала, що вона зверталася до Пенсійного фонду України у м.Синельникове та Синельниківського району Дніпропетровської області з приводу оформлення пенсії за віком померлого годувальника. Однак в призначенні пенсії на зазначених умовах заявниці було відмовлено. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.05.1995 року №5 (зі змінами) встановлення факту перебування особи на утримання померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заробітку, пенсії, стипендії інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи яка надавала йому утримання. Факт перебування заявниці на утриманні чоловіка підтверджується доданими нею до заяви документами про розмір заробітної плати її та чоловіка. Просить встановити факт перебування її на утриманні свого чоловіка [PERSON] з 1971 року і по день його смерті а саме по [INFO] року. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги та просить їх задовольнити, дала суду пояснення аналогічно обставинам викладеним вище, доповнила, що чоловік також надавав їй кошти на її лікування, яких навіть іноді не вистачало. Вони разом за спільні кошти будували будинок. До УПФУ в м.Синельниковому та Синельниківському районі з питанням щодо перерахунку пенсії, вона зверталася усно, а з письмовою заявою вона зверталася до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від якого отримала роз»яснення щодо процедури отримання пенсії у разі втрати годувальника та про право оскаржити рішення пенсійного фонду у судовому порядку. Пояснила, що за час життя чоловіка не мала групу інвалідності, завжди працювала на заводі, має трудовий стаж майже 25 років. Чоловік постійно надавав їй матеріальну допомогу, оскільки заробляв значно більше. Для підтвердження факту перебування на утриманні у чоловіка, за його життя, заявниця нікуди не зверталася. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні Подоляк Т.Ю. вирішення вимог заявниці [PERSON] ставить на розсуд суду, але якщо заявниця підтвердить факт перебування на утриманні свого чоловіка, вона не буде заперечувати проти призначення пенсії. Подоляк Т.Ю. підтримала пояснення до заяви [PERSON] надані суду через канцелярію суду 06.01.2014 року з яких вбачається, що право на призначення пенсії по втраті годувальника мають непрацездатні члени сім»ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би йому необхідний для призначення пенсії по інвалідності. При цьому, дітям пенсія у зв»язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника непрацездатних членів сім»ї, приймаються довідки уповноважених органів з місця проживання (реєстрації) у тому числі органів місцевого самоврядування про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. Уразі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника, одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, а також втрати джерела засобів до існування встановлюються в судовому порядку. Таким чином, якщо на час смерті годувальника дружина не була визнана інвалідом або не досягла пенсійного віку для призначення пенсії в разі втрати годувальника необхідно надати документи, що підтверджують факт втрати нею джерела засобів до існування який встановлюється у судовому порядку. Свідок [PERSON]в судовому засіданні пояснила, що заявниця - її сусідка. Пояснила, що чоловік заявниці отримував гарну заробітну плату, про це їй відомо зі слів померлого [PERSON]. Про те, що чоловік заявниці віддавав дружині [PERSON] заробітну плату, свідок бачила на власні очі, оскільки спілкувалася з подружжям. Заявниця, за життя чоловіка, завжди працювала. Її заробітна плата була близько 150-190 грн., потім підвищувалася. Подружжя [PERSON] будували будинок, їх спільні кошти йшли на це будівництво. [PERSON] дуже хворіла і її чоловік лікував її за свої кошти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявниця - його троюрідна сестра. Свідок пояснив, що [PERSON] за життя [PERSON], перебувала на його утриманні, так як у неї була маленька заробітна плата, а у [PERSON] значно більша. Заробітну плату [PERSON] віддавав дружині [PERSON], і вона розпоряджалася нею на власний розсуд Свідок пояснив, що бачив це декілька разів на власні очі. Сестра при житті чоловіка працювала. [PERSON] деякий час сильно хворіла. Її чоловік їй допомагав лікуватися. Їх спільні кошти йшли на будівництво будинку, який подружжя [PERSON] будувало разом, а також на ремонти. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. У відповідності до ч.1 п.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.05.1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заробітку, пенсії, стипендії інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи яка надавала йому утримання. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON], [INFO] 10 липня 1971 року зареєстрував шлюб з заявницею [PERSON], [INFO] (свідоцтво про одруження Серії [NUMBER]) (а.с.8). Факт смерті [PERSON], [INFO] року підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], що міститься в матеріалах справи на а.с.7. Згідно копії довідки від 15 листопада 2013 року, виданої головою квартального комітету №13 Синельниківської міської ради, [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] та мала чоловіка [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, проживала разом з ним до дня його смерті та вела з ним спільне господарство, поховала за власні кошти. (а.с.9). В матеріалах справи на а.с.11 міститься довідка про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON], видана 30.10.2013 року за № 497 бухгалтерією відокремленого структурного підрозділу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» з якої вбачається, що за період з липня 1995 року по червень 2000 року сума заробітної плати, яка враховувалася при обчисленні пенсії [PERSON] складає 21 793 грн. 12 коп. (двадцять одна тис. сімсот дев»яносто три грн., 12 коп.). В матеріалах справи на а.с.10 міститься довідка про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON], видана 06.11.2013 року за вих. № 88 Колективним підприємством «Синельниківський фарфоровий завод», з якої вбачається, що за період з січня 1987 року по грудень 1993 року заробітна плата [PERSON], яка враховується при обчисленні пенсії склала 25 72503 грн.. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.10.2013 року за вих..№ К-2378-13 [PERSON] запропоновано для подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій у разі втрати годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», надати відповідні документи, а саме: ІПН чоловіка та довідку про його заробітну плату, які були відсутні у заявниці [PERSON] під час її особистого прийому в УПФУ в місті Синельниковому та Синельниківському районі та роз»яснено її право, відповідно до вимог ст.15 ЗУ «Про звернення громадян» у разі незгоди, оскаржити в органах вищого рівня або в судовому порядку рішення Пенсійного фонду. (а.с.17-18) На підставі п.2 ч.1 ст.256 ЦПК може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання, згідно матеріалів судової практики, означає відсутність у члена сім»ї інших джерел доходів окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходу, то слід встановити чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. З огляду на вищевикладене, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні мають бути надані докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанцій та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; документи, що свідчать про те, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою та перебував на утриманні спадкодавця не менше п»яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування. Згідно тлумачення ч.ч.1.2 ст.36 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування», пенсія у зв»язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім»ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а у разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч.2 ст.32 даного Закону-незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, відповідно до вимог ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»; діти (у тому числі які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника), які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв»язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів існування. З наведених норм вбачається, що право на отримання пенсії у зв»язку із втратою годувальника мають особи, які на день його смерті були непрацездатними. Таким чином, заявниця [PERSON] не надала суду підтверджуючих документів, які б довели той факт, що вона дійсно перебувала на утриманні померлого годувальника та матеріальна допомога, яку вона отримувала від померлого годувальника, була постійним і основним джерелом засобів до існування. Заявницею не надано доказів того, що вона дійсно втратила джерело до існування після смерті [INFO] року годувальника-чоловіка [PERSON]. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. В судовому засіданні заявником [PERSON] не надано документів, які б підтверджували той факт, що остання була непрацездатною чи за станом здоров»я , чи то за віком та матеріальна допомога, яку одержувала від чоловіка, була для неї єдиним та основним джерелом існування. Документів які б підтвердили той факт, що заявник зверталася до певних органів місцевого самоврядування для одержання документа про перебування на утриманні померлого, або відмову у видачі даної довідки з будь-яких підстав, заявниця [PERSON], суду не надала. Отже, встановивши дійсні обставини справи, мету встановлення факту, що має юридичне значення, суд приходить до обгрунтованого висновку, що вимоги заявника [PERSON] не доведені, не обґрунтовані, а тому підстав для їх задоволення немає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed