Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просить встановити факт належності [PERSON] атестату [NUMBER], виданого 12.07.1976 року профтехучилищем №26 м.Львова на ім.»я «[PERSON]». Заяву мотивує тим, що 1973 році він закінчив Чертізьку восьмирічну загальноосвітню трудову політехнічну школу Жидачівського району та 09.06.1973 року отримав свідоцтво про восьмирічну освіту [NUMBER]. Однак при видачі даного свідоцтва його прізвище замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Аналогічна помилка була допущена при видачі атестату про середню освіту [NUMBER], а також при заповненні трудової книжки. Крім того, при видачі атестату профтехучилища № 26 м.Львова, в атестаті була допущена помилка, а саме: замість «[PERSON]» вказано « [PERSON]». Така ж помилка допущена і у військовому квитку [NUMBER] та в обліково-послужній картці до вказаного війського квитка. А при видачі посвідчення до нагрудного знаку « Воїн-спортсмен» 21.10.1978 року замість « [PERSON]» записано «[PERSON]». При підготовці документів для призначення пенсії цю розбіжність було виявлено і відмовлено заявнику у прийнятті заяви для оформлення пенсії. У зв'язку з цим [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою. В судове засідання представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву про встановлення факту підтримує та просить суд її задоволити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо заяви про встановлення факту належності заявнику атестату не заперечують та покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного. Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено матеріалами справи позивач [PERSON] народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] ( а.с. 6). 21.01.1998 року Калуським МВ УМВС в Івано-Франківській області позивачу видано паспорт громадянина України на ім»я [PERSON] [NUMBER]. (а.с. 4,5). Крім того, видано карту фізичної особи-платника податків (а.с.4). Також , що прізвище позивача « [PERSON]» та по батькові «[PERSON]» підтверджується і закордонним паспортом [NUMBER], який виданий 23.01.20103 року та посвідченням водія [NUMBER] (а.с.5). Суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містять в матеріалах справи, а також пояснення представника заявника, викладені в заяві, свідчать про те, що в свідоцтві [NUMBER], виданого 09.06.1973 року, атестаті [NUMBER], виданого 26.06.1975 року, атестаті [NUMBER], виданого 12.07.1976 року, трудовій книжці, виданій 17.07.1976 року, військовому квитку [NUMBER], обліково-послужній картці до військового квитка [NUMBER], посвідченні до нагрудного знаку «Воїн-спортсмен» помилково вказано прізвище позивача « [PERSON]», « [PERSON]», по батькові « [PERSON]» , замість правильного «[PERSON]». Встановлення факту приналежності атестату [NUMBER], виданого 12.07.1976 р. профтехучилищем №26 м.Львова породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його цивільні права. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України,

Outcome: approved