Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду із заявою, за участю заінтересованих осіб: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , за яким просять встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , 1907 року народження, місце смерті - село Неділкове, Савранського району Одеської області, яка настала [INFO] , посилаючись на таке. Заявники є співвласниками квартири [ADDRESS] та2/5 частини вказаної квартири належить їм на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано згідно з розпорядженням від 28 вересня 1993 року № [NUMBER] .Іншими співвласниками вказаної квартири є їх мати - [PERSON] , їх бабуся - [PERSON] , та їх батько - [PERSON] . [INFO] померла їх бабуся - [PERSON] і після її смерті їх батько - [PERSON] фактично прийняв спадщину у вигляді 1/5 частки квартири. [INFO] помер батько заявників [PERSON] , і після його смерті вони також фактично прийняли спадщину у вигляді 2/5 часток квартир [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є спадкоємицями першої черги. Інші спадкоємці - це їх мати - [PERSON] , зацікавлена особа по справі. Заявники звернулися до державного нотаріуса з питань оформлення спадщини, але ж в оформленні спадкових прав їм було відмовлено, посилаючись на відсутність свідоцтва про смерть [PERSON] та відсутності інформації про її смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.Як виявилось, відомостей про смерть, відносно [PERSON] , 1907 року народження, в архіві Малиновського районного у місті Одеса відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області та взагалі за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть [PERSON] не виявлено.Заявникам відомо, що їх бабуся [PERSON] була похована в с. Неділкове, Савранського району Одеської області 23 грудня 1993 року. Похованням займався їх батько.Як виявилось, актовий запис про її смерть не було зроблено, і їм не відомо чому. Ними була отримана довідка виконкому Неділківської сільскої ради Савранського району Одеської області про те, що [PERSON] , 1907 року народження, померла [INFO] та дійсно похована на кладовищі в с. Неділкове Савранського району Одеської області 23 грудня 1993 року, згідно книги реєстрації поховань. Кожного року заявники їздять з родиною в день пам`яті на могилу до бабусі.Також заявники звернулись до відділу державної реєстрації актів громадянського стану з метою реєстрації смерті їх бабусі [PERSON] . В державній реєстрації смерті їм було відмовлено, посилаючись на відсутність ряду документів, а саме лікарського свідоцтво про смерть, фельдшерської довідки про смерть та інше. Вказані документі у них відсутні. Пройшло майже 27 років і такі документи отримати не можливо. Але ж законодавець для цього надав можливість звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заявники надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, на задоволенні заяви наполягали у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, та підтвердила факт смерті громадянки України [PERSON] , 1907 року народження, місце смерті - село Неділкове, Савранського району Одеської області, яка настала [INFO] . Представник заінтересованої особи Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)в судове засідання не з`явився, надав до суду лист, в якому зазначив, що про день та час розгляду судового засідання їм повідомлено належним чином. У разі задоволення позову в резолютивній частині рішення просили вказати ПІБ померлого, дату народження, місце смерті, місце народження, місце проживання померлої особи (якщо відомі такі відомості), громадянство та дату смерті.Враховуючи вищевикладене, заперечень відносно вимог заявника не мають та в зв`язку з великою службовою завантаженістю просили розглядати справу за відсутності представника Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та залишають вирішення справи на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення заяви. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . 2/5 частини вказаної квартири належить їм на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло яке видано згідно з розпорядженням від 28 вересня 1993 року № [NUMBER] . Іншими співвласниками вказаної квартири є їх мати - [PERSON] , їх бабуся - [PERSON] , та їх батько - [PERSON] . [INFO] померла їх бабуся - [PERSON] і після її смерті їх батько - [PERSON] фактично прийняв спадщину у вигляді 1/5 частки квартири. [INFO] помер батько заявників [PERSON] , і після його смерті вони також фактично прийняли спадщину у вигляді 2/5 часток квартир [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є спадкоємицями першої черги. Інші спадкоємці - це їх мати - [PERSON] , зацікавлена особа по справі. Заявники звернулися до державного нотаріуса з питань оформлення спадщини, але ж в оформленні спадкових прав їм було відмовлено, посилаючись на відсутність свідоцтва про смерть [PERSON] та відсутності інформації про її смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Відомостей про смерть, відносно [PERSON] , 1907 року народження, в архіві Малиновського районного у місті Одеса відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області та взагалі за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть [PERSON] не виявлено. Заявникам відомо, що їх бабуся [PERSON] була похована в с. Неділкове, Савранського району Одеської області 23 грудня 1993 року. Похованням займався їх батько. Актовий запис про її смерть не було зроблено, і їм не відомо чому. Ними була отримана довідка виконкому Неділківської сільскої ради Савранського району Одеської області про те, що [PERSON] , 1907 року народження, померла [INFO] та дійсно похована на кладовищі в с. Неділкове Савранського району Одеської області 23 грудня 1993 року, згідно книги реєстрації поховань. Кожного року заявники їздять з родиною в день пам`яті на могилу до бабусі. Заявники звернулись до відділу державної реєстрації актів громадянського стану з метою реєстрації смерті їх бабусі [PERSON] . В державнійреєстрації смерті їм було відмовлено посилаючись на відсутність ряду документів, а саме лікарського свідоцтво про смерть, фельдшерської довідки про смерть та інше. Вказані документі у них відсутні. Пройшло майже 27 років і такі документи отримати не можливо. Відповідно до ст. 55 Конституції України, ми маємо право на захист судом своїх невизнаних прав щодо спадщини, що відкрилася після смерті батька та бабусі. Згідно зі ст. 124 ч. 2 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, діти є спадкоємцями першої черги. За ч. 1 ст. 1268 ЦКУ незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст. 295 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 50 травня 2008 року. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В порядку п. 8 ч. і ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення факту смерті особи в певний час вирішується судом. Відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Пункт 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачає, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Будь-які докази, які свідчать про протилежне, у суду відсутні. Іншого способу захистити свої права заявники не мають. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved