Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт смерті [PERSON], [INFO], що настала 20 січня 2019 року на тимчасово окупованій території України у м. Дебальцеве Донецької області. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що вона є дружиною померлого, [PERSON], [INFO], який помер 20 січня 2019 року на тимчасово окупованій території - місті Дебальцеве Донецької області. Після смерті, [PERSON] заявником були отримані наступні документи: довідка про причини смерті № 29 від 29.01.2019 р., свідоцтво про смерть серії ДНР №125997, що видане Дебальцівським міським відділом записів актів громадського стану Державної [PERSON] Міністрів юстиції ДНР 07.02.2019. Однак, ці документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». У зв'язку з цим наявні документи не можуть бути прийняті Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для здійснення реєстрації смерті відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що підтверджується відмовою Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 3050/15.1-04-01 від 22.03.2019 у проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті особи необхідно [PERSON] для державної реєстрації смерті [PERSON] та отримання відповідних документів. Тому заявник вимушена звернутись з цією заявою до суду за захистом своїх законних інтересів. Учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Від заявника до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Заінтересована особа у справі повідомила суд шляхом надання пояснення, згідно яких просить розглядати дану справу у відсутність представника Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту смерті особи підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], яка взята на облік як внутрішньо переміщена особа (копія довідки №6324006668 від 04.08.2015), є дружиною [PERSON], 27 квітня 1955 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І -ВЛ № 255114, повторно виданого 13 лютого 2015 року. Відповідно до копії довідки про причину смерті № 29 від 29.01.2019 , [PERSON] помер 20 січня 2019 року, у віці 63 роки. Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Після смерті, [PERSON] заявником були отримані наступні документи: довідка про причини смерті № 29 від 29.01.2019 р., свідоцтво про смерть серії ДНР №125997, що видане Дебальцівським міським відділом записів актів громадського стану Державної [PERSON] Міністрів юстиції ДНР 07.02.2019, Однак, ці документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». У зв'язку з цим наявні документи не можуть бути прийняті Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області для здійснення реєстрації смерті відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що підтверджується відмовою відділу Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області №751-15.13-04-04 від 12.03.19 у проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті особи необхідно [PERSON] для державної реєстрації смерті [PERSON] та отримання відповідних документів. Відповідно до постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», місто Первомайськ Луганської області з 17 березня 2015 року та на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною другою статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом «а» статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом МОЗУ від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.Частиною першою статті 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Вимогами частини четвертої статті 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, а тому суд вважає за необхідне рішення про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], що настала 20 січня 2019 року на тимчасово окупованій території України у м. Дебальцеве Донецької області, допустити до негайного виконання. Крім того, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved