Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Заявник лікар-фтизіатр Комунальної установи Центральна міська лікарня міста Рубіжне Луганської області Геворкян Аліса Каренівна звернулася до Рубіжанського міського суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу - Лисичанського областного туберкульозного диспансеру строком на 4 місяці. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря фтизіатра КУ «Рубіжанська міська лікарня» Діагноз: МРТБ (25.07.12) нл (2.07.13) в/д лівої легені (фкт)Дестр+ф.обсем.МБТ+М+К+Рез(РRS)2 (Et)Гист0кат.4.1Б(прочне)ког3(13). На обліку перебуває з лютого 2012 року. Проходив лікування в Луганському обласному протитуберкульозному диспансері ОЛТ-3 з 08.02.2012р., а з 15.12.2012р. продовжив лікування в Слав'яносербській туберкульозній лікарні. Виписаний 04.04.2013 року для продовження лікування амбулаторно. У зв'язку з погіршенням стану був повторно госпіталізований в СОТБ, де знаходився з 24.04.2013р. по 10.01.2014 р. і був переведений в Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Яновського НАМН України, де знаходився з 14.01.2014р. по 21.01.2014р. (встановлений бронхоблокаційний клапан в лівий верхнедолевий бронх). Після виписки продовжував лікування в хірургічному відділенні ЛОПТД (27.01.14 по 17.02.2014р.). Був виписаний за порушення режиму, переведений в СОТБ для подальшого лікування, де знаходився з 18.02.2014р. по 17.03.2014р. також виписаний за порушення режиму. В Рубіжанський туберкульозний кабінет з'явився 20.03.2014р. Від подальшого прийому протитуберкульозних препаратів і стаціонарного лікування відмовився (розписка від 04.04.2014р.). Є бактеріовидільником, що небезпечно для оточуючих, схильність до лікування низька. На даний момент стаціонарного лікування не проходить, від амбулаторного лікування ухиляється, що є небезпечним для оточуючих, тому потребує примусової госпіталізації. В судовому засіданні лікар-фтизіатр Геворкян А.К. заяву підтримала, просить її задовольнити. За даними лікаря-фтизіатра Геворкян А.К. заінтересована особа [PERSON] є особою, яка становить загрозу розповсюдження хвороби туберкульоз, що є небезпечним для оточуючих, тому суд прийшов до висновку розглядати справи за його відсутності відповідно до ст.285 ЦПК України. Суд, заслухавши лікаря-фтизіатра, дослідивши матеріали цивільної справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів № 0120-115 від 22.04.2014 року [PERSON] є хворим на заразну форму туберкульозу, є бактеріовидільником та небезпечним для оточуючих, від лікування ухиляється, туберкульозний кабінет не відвідує (а.с.3). З медичної документації, копія якої додана до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] з лютого 2012 року знаходиться на обліку у лікаря фтизіатра центральної міської лікарні м.Рубіжне - DS: ВДТБ (02.12.) в/д лівої легені (фкт) Дестр+ МБТ +М+КОГист0ВИЧ -кат.1.ког1(12). З 08.02.2012р. проходив лікування в Луганському обласному протитуберкульозному диспансері ОЛТ-3, з 15.12.12р. продовжував лікування Слав'яносербській туберкульозній лікарні: DS МРТБ 25.07.12) в/д лівої легені (фкт) Дестр+ МБТ +К+Рез1(HRS)Гист0кат.4(нл1курс ХТ пр.1 і 2 ряду)ког3(12). Виписаний 04.04.2013р. для продовження лікування амбулаторно. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я повторно госпіталізований на стаціонарне лікування до СОТБ, де й знаходився з 24.04.2013р. по 10.01.2014р. Потім переведений до Національної академії медичних наук України Національного інституту фтизіатрії і пульмонології ім.Ф.Г Яновського, знаходився на лікуванні з 14.01.2014р. по 21.01.2014р. (встановлено бронхоблокаційний клапан в лівий верхньодольовий бронх). З 27.01.14р. по 14.02.14р. продовжував лікування в хірургічному відділенні ЛОПТД, виписаний за порушення режиму, переведений в СОТБ для подальшого лікування де й знаходився з 18.02.14р. по 17.03.14р. Виписаний також за порушення режиму (неодноразове пияцтво, куріння в палаті). До туберкульозного кабінету ЦМЛ м.Рубіжне з'явився 20.03.2014р., але від подальшого прийому протитуберкульозних препаратів і стаціонарного лікування відмовився, власноручно написавши відмову. Згідно довідки лікаря-фтизіатра від 14.04.2014р. [PERSON] перебуває на обліку в протитуберкульозному кабінеті, є бактеріовиділювачем та створює загрозу для оточуючих. Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Згідно ст.1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікробактеріями туберкульозу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворі на туберкульоз та інфіковані мікробактеріями туберкульозу зобов'язані: дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно наявних в матеріалах справи доказах хворий [PERSON] в порушення наведених вище норм Закону ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують, подальша його відмова від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призведе до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Враховуючи, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, при цьому в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд приходить до висновку, що заява лікаря-фтизіатра Геворкян А.К. є обґрунтованою та маються всі законні підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу Лисичанського обласного туберкульозного диспансеру строком на чотири місяці. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються за рахунок держави.

Outcome: approved