Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона 16.03.1999 року придбала трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Лозівською товарною біржою, зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації 16.03.1999 року за номером 9244. При укладенні вищевказаного договору її ім`я та по батькові відповідно до паспорта значилось « [PERSON] ». 28.03.2019 року вона отримала новий паспорт в зв`язку з неточністю запису по батькові в якому вона значиться, як [PERSON] . Після заміни паспорта вона звернулася до заінтересованої особи для проведення реєстрації договору купівлі-продажу, але їй в цьому було відмовлено, оскільки виникли розбіжності у договорі купівлі-продажу та в паспорті щодо її по батькові. В зв`язку з чим просить встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Лозівською товарною біржою, зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації 16.03.1999 року за номером 9244. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі. Крім того, у разі неявки заінтересованої особи просила ухвалити заочне рішення. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, але надав суду пояснення в яких просив розглянути справу за відсутності представника, та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Як вбачається з матеріалів справи, заявник 16 березня 1999 року придбала трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу № 1-149, посвідчений Лозівською товарною біржою та зареєстрований в Лозівському бюро технічної інвентаризації 16.03.1999 року за № 9244. При укладанні вищевказаного договору прізвище, ім`я та по батькові заявника значилося « [PERSON] », про що було вказано в договорі. В зв`язку з виявленням розбіжностей в паспорті та свідоцтві про народженні заявника, 28 березня 2019 року їй був виданий новий паспорт № [NUMBER] , орган, що видав 6346, дата видачі 28.03.2019 року, в якому по батькові заявника вказано « [PERSON] ». В квітні 2019 року заявник звернулася до відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області з заявою про внесення даних договору купівлі-продажу до Державного реєстру нерухомого майна, але їй в цьому було відмовлено, про що свідчить рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 46305495 від 04.04.2019 року, з якого вбачається, що до відділу звернулася не належна особа, оскільки в договорі купівлі-продажу № 1-149 від 16.03.1999 року зазначено покупець - [PERSON] , а згідно паспорта громадянина України - [PERSON] . Тобто в договорі купівлі-продажу № 1-149 від 16.03.1999 року прізвище та ім`я заявника вказано вірно, а по батькові значиться « [PERSON] », замість правильного прізвища, ім`я та по батькові - [PERSON] . Вказана помилка не дає можливості провести реєстрацію права власності. Як вбачається з паспорта [NUMBER] , виданого Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 28.03.2019 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника по справі значиться на українській мові, як [PERSON] . Крім цього, згідно довідки Лозівського РВ ГУДМС України в Харківській області вбачається, що її паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області від 05.10.1999 року в зв`язку з неточністю запису по батькові був обміняний 28.03.2019 року Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області на паспорт [NUMBER] . В інших документах заявника, а саме в довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру та в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданим 04.02.1955 року с. В.-Козара, Дзержинського району, Житомирської області її прізвище, ім`я та по батькові також значиться на українській мові, як [PERSON] , а на російській мові - [PERSON] . З заяви вбачається, що заявник не має можливості зареєструвати своє право власності на квартиру у зв`язку з тим, що в договорі купівлі-продажу її по батькові зазначено невірно. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме - проведення права власності. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved