Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Заявник у справі звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, що має юридичне значення посилаючись не те, що є онукою [PERSON], яка померла [INFO] року у м. Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Пролетарським відділом записів актів цивільного стану міста Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, серія [NUMBER] від 03 січня 2018 року. Заявник зазначила, що при зверненні до Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві з метою державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, в державній реєстрації було відмовлено, оскільки, для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В судове засідання заявник не з'явилася. Зацікавлена особа у судове засідання не з»явилась. Суд, заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] [PERSON] є сином померлої [PERSON]. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON], тобто, заявник є онукою померлої [PERSON]. До справи надано заявником Свідоцтво про смерть, виданим нелегетимним органом Пролетарським відділом записів актів цивільного стану міста Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, серія [NUMBER], що [INFO] рок, померла [PERSON], у м. Донецьк. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року відповідно до ст. 273 ЦПК України( 1963р) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення ( удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений в порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану, підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров»я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного, ст. ст. 4-13, 77-84, 259, 260, 264-266, 269, 317 ЦПК , суд,

Outcome: approved