Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Заявник звернулася до суду заявою про визнання особи безвісно відсутньою, зацікавлена особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька, мотивуючи свої вимоги наступним. 24 листопада 2001 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Від цього шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час постійно проживає зі мною. На початку 2005 року [PERSON] зібрав свої речі та пішов від заявника з сином, повідомивши, що має намір їхати в Росію на заробітки, що додому він не повернеться і почне нове життя. З тих пір, як вказує заявник, вона жодних відомостей про чоловіка не має, заходів щодо його розшуку не вживала, оскільки не мала необхідного матеріального забезпечення. У місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування більше одного року, у зв'язку з чим, на думку заявника, він може бути визнаний безвісно відсутнім. Заявнику це необхідно для розірвання шлюбу з [PERSON] та можливістю виїзду з неповнолітнім сином за кордон. Просила суд визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. У судовому засіданні заявник підтримала заявлені нею вимоги та просила їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у її заяві, також пояснила, що жодних спроб до розшуку свого чоловіка не робила, оскільки в цьому не було необхідності, на теперішній час в неї виникла необхідність у визнанні [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки вона бажає визначитися зі своїм статусом та статусом свого сина. За місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає, наскільки їй відомо, за вказаною адресою проживає його батько. Крім того, заявник пояснила, що вже після звернення до суду з цією заявою, вона отримала від матері свого чоловіка аліменти на утримання свого сина. Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви [PERSON], просив у задоволенні заяви відмовити. Представник заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечував. (а.с.123) Заслухавши пояснення заявника, прокурора, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву не обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Частиною 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. У ч. 1 ст. 64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Цивільного Кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Частиною 2 ст. 43 Цивільного Кодексу України передбачено, що «у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року». У судовому засіданні встановлено, що 24 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». (а.с.9) Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження. (а.с.10) У відповідності до повідомлення від 28.05.2013 року № 5724/03 УПФУ в Будьоннівському районі м. Донецька [PERSON], [INFO] на обліку в управлінні не перебуває. (а.с.53) Як вбачається з наданої суду відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», відомостей щодо перетинання державного кордону [PERSON], [INFO], у період з 2005 року по теперішній час не виявлено. (а.с.75) Згідно з відомостями адресно - довідкового підрозділу ДМС ГУДМС України в Донецькій області [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з вересня 1997 року. (а.с. 77) Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його рідним сином, однак він його не бачив близько десяти років, однак щотижня він спілкується з сином у телефонному режимі. [PERSON], проживає у Росії, не помер, безвісті не пропадав. Крім того, свідок пояснив, що його син проживає за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою він проживає разом зі своєю матір'ю. Після того, як син дізнався адресу проживання [PERSON], він почав пересилати поштовими переказами аліменти на утримання свого неповнолітнього сина. До цього [PERSON] не знав, де проживає його дружина разом з сином, оскільки останні переїхали з попереднього місця проживання, нічого йому не повідомивши. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] він знайомий, також він знайомий з [PERSON], стосунки не підтримує. Йому відомо, що [PERSON] поїхав на постійне місце проживання до Росії, однак точну адресу він не знає. Після того, як [PERSON] поїхав до Росії, він більше не спілкувався з ним. Також, свідок пояснив, що він не вважає, що [PERSON] є особою, яка пропала безвісті, оскільки, як йому відомо, у Росії проживає мати останнього, тому, вважає, що останній проживає разом з нею. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вона знайома, стосунки підтримує нормальні, неприязні не має. З [PERSON] вона також знайома, останній раз вона його бачила приблизно о 2005 році, зі слів [PERSON] свідку відомо, що [PERSON] зібрав свої речі та поїхав проживати до своєї матері до Росії, однак точну адресу його проживання вона не знає. До того, як він поїхав, свідок з ним зустрічалася, спілкувалася за адресою сумісного проживання подружжя [PERSON]. Крім того, свідок пояснила, що зі слів [PERSON] їй відомо, що мати [PERSON] нещодавно прислала аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її сусідкою, стосунки підтримує лише сусідські, дружніх стосунків вони не підтримують. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] близько шести років, [PERSON] вона ніколи не бачила. Про його існування свідок дізналася після того, як до неї звернулася [PERSON] з проханням підтвердити, що останній не проживає разом з останньою. Про усі обставини справи їй відомо лише зі слів самої [PERSON] Оскільки, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи заявника щодо того, що їй не відомо місце проживання [PERSON], судом було встановлено фактичну адресу проживання останнього, а саме: Російська Федерація, [ADDRESS], за вказаною адресою [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю. Крім того, у судовому засіданні було встановлено, проти чого також не заперечувала й [PERSON], що будь - яких спроб щодо розшуку [PERSON], заявник, починаючи з 2005 року до моменту звернення до суду з цією заявою, не робила. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що їм відомо, що [PERSON] на теперішній час проживає у Росії за місцем проживання своєї матері. Останнім часом, після того, як [PERSON] дізнався теперішню адресу проживання [PERSON], він почав сплачувати їй аліменти на утримання сина, проти цього не заперечувала й сама заявник у судовому засіданні, та що також підтверджується наданими суду квитанціями, суд не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], яким відомо про обставини справи лише зі слів [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] про визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed