Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вона перебувала із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі; вказує, що станом на 18 листопада 2021 року вона потерпає від насильства з боку колишнього чоловіка вже протягом кількох років; [PERSON] продовжує її переслідувати, в своєму листуванні ображає її особистість, як матір їх спільної дитини, дискримінує її віросповідання, погрожує її близьким друзям і рідним людям; зазначає, що [PERSON] погрожує відібранням будинку; відправляє листи з погрозами сину забити його рідних. У зв`язку із цим, посилаючись на норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявник просить видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] і покладення на нього обов`язків: заборонити останньому вести телефонні переговори із нею, як із постраждалою особою, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на шість місяців. Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити з викладених у заяві підстав. Заінтересована особа в судовому засіданні заперечив щодо вимог заяви та просив відмовити в її задоволенні. Вислухавши вступне слово заявника, її представника і заінтересованої особи та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Заявник і заінтересована особа перебували у шлюбі та мають спільну дитину. Вказані обставини учасники процесу в судовому засіданні визнали і не оспорили. З власних пояснень заявника і заінтересованої особи під час розгляду справи в судовому засіданні, судом встановлено, що між заявником і заінтересованою особою існує спір щодо порядку участі батька у вихованні дитини. Зокрема, заінтересована особа стверджує, що заявник перешкоджає йому в побаченнях і у спілкуванні з дитиною, а заявник - вказує на невиконання батьком рішення органу опіки та піклування щодо порядку і часу спілкування із сином. У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що між заявником і заінтересованою особою існують особисті неприязні відносини, внаслідок яких вони не можуть дійти добровільної згоди щодо участі батька у вихованні дитини. Проте, вирішуючи справу по суті вимог, суд обов`язково керується положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Насамперед, суд враховує зміст і значення таких термінів, що визначені у статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; - економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; - кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; - особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Натомість, аналізуючи та оцінюючи зміст наданих заявником на підтвердження своїх вимог роздруківок переписки засобами телефонного зв`язку, що містяться на аркушах справи 11 - 14, суд встановив, що дані текстові повідомленням не містять ознак насильства [PERSON] стосовно [PERSON] будь-якого характеру. Так, погрози застосування фізичної сили [PERSON] адресовані [PERSON] (брат [PERSON] ) і [PERSON] (друг [PERSON] із яким вона вже понад рік не спілкується про, що і повідомила суду в судовому засіданні); при цьому, як зазначила заявник в судовому засіданні, дане повідомлення було надіслано рік тому (вказане також підтверджується і датою, яка міститься в роздруківці: 24 грудня 2020 року). Як наслідок, [PERSON] не є особою, яка постраждала від домашнього насильства (постраждалою особою / особою, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі), а [PERSON] - не є кривдником (особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі). Також, відповідно до вимог статей 76 - 84 ЦПК України, заявником не підтверджено обставини на які вона посилається в заяві, а саме: ті факти, що вона потерпає від насильства з боку колишнього чоловіка вже протягом кількох років; [PERSON] продовжує її переслідувати, в своєму листуванні ображає її особистість, як матір їх спільної дитини, дискримінує її віросповідання, погрожує відібранням будинку. Зокрема, жодних доказів на підтвердження цих обставин заявником не надано. Крім того, заявником і/або її представником під час розгляду справи в судовому засіданні не було заявлено жодних клопотань про витребування чи доручення до матеріалів справи інших доказів. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису стосовно заінтересованої особи. За таких обставин, заява є безпідставною і необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed