Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 травня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітню доньку, - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, проживають вони окремо, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, взаємовідносини чоловіка та дружини. Через їхні непорозуміння щодо порядку побудови сімейного життя між ними постійно виникають сварки, що тяжким впливом на їх психічний стан та психічний стан їхньої дитини. Ніякого бажання зберегти цей шлюб у заявника немає. Вважає, що сімя розпалася остаточно і перспектив для її збереження немає. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] Заявник [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, через канцелярію суду подала заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не зявився також, через канцелярію суду подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Як встановлено у судовому засіданні, 07 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, прізвище після одруження [PERSON] не змінювала, про що зроблено актовий запис №177, даний факт підтверджується наявною копіює свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №192626 (а.с.7). Також судом встановлено, що від шлюбу подружжя має доньку, - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої сторони по справі записані батьками дитини (а.с.8). Сторони наполягають на розірванні шлюбу та вважають, що примирення не можливе. Спільного господарства не ведуть. Вищевикладене свідчить про остаточний розпад сімї і є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, враховуючи виконання заявниками вимог ст.109 СК України, а також те, що це дійсна воля подружжя, права жодної із сторін, не будуть порушені, суд приходить до висновку, що сімя розпалася, та не може бути збережена, а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заявник при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, а тому дане питання суд не вирішує. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні. Відповідно до ст.235 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved