Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] . Вона (заявник) зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Її мати була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Але з січня 2017 року у зв`язку із суттєвим погіршенням здоров`я вона (заявник) змушена перевезти мати до себе, так як мати потребувала постійного стороннього догляду. Таким чином, починаючи з січня 2017 року мати проживала разом з нею, вели спільне господарство. Через погіршення здоров`я матері неодноразово викликалася медична допомога за її (заявником) адресою. В судовому засіданні заявник та її представник обставини викладені у заяві, вимоги, підтримали, просили їх задовольнити. До суду представник Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами заявника. Свідки показали, що з 2014 року мати заявниці постійно з нею проживала, оскільки за станом здоров`я не могла проживати одна. Мати заявниці бачили на подвір`ї, у будинку, квартирі. У квартирі були особисті речі померлої. До неї часто викликали лікарів, швидку. Вислухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2019 року відкрито провадження у справі. В суді встановлено, що [PERSON] народилась в м. Берлін, [INFO] . Батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] - [PERSON] померла. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . На підтвердження проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] заявник надала листи з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва», Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва, та Акт констатації смерті. У даних документах вказано, що виклики лікаря, екстреної (швидкої) медичної допомоги до [PERSON] здійснювались за адресою: [ADDRESS] . Смерть [PERSON] настала за адресою: [ADDRESS] . Проживання [PERSON] з донькою по місцю реєстрації останньої підтверджено і показами свідків. Встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. 11.05.2019 року заява про прийняття спадщини до приватного нотаріуса КМНО Семащук С.В. була подана [PERSON] , та 13.05.2019 року нотаріус відмовив у відкритті спадкової справи у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц колегія суддів дійшла до висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Проаналізувавши надані заявником докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявника щодо спільного проживання з матір`ю [PERSON] за адресою - [ADDRESS] на час відкриття спадщини, є доведеними, та підлягають задоволенню. Встановлено, що інші спадкоємці померлої [PERSON] , окрім [PERSON] , відсутні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved