Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, в якій просять розірвати між ними шлюб, що зареєстрований 26.06.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, посилаючись на те, що сімейні відносини між ними не склалися, вони не проживають разом більше ніж півроку, подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дітини, про що укладено договір, нотаріально посвідчений. Відповідно до умов вказаного договору дитина буде проживати з матір'ю, при цьому, батько буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення умов її життя. Заявнитки підтримали позовні вимоги та просили розглядати справу за їх відсутності, про що надали відповідну заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 109 СК України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Так, судом встановлено, що 26 червня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1104, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER]. Від даного шлюбу заявники мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 16 жовтня 2013 року. Відповідно до договору між батьками про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у їх вихованні від 20 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1355, заявники спільно визначили місце проживання дітини з матір'ю. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи обставини, наведені вище, суд вважає встановленим, що спільна заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між заявниками необхідно припинити шляхом його розірвання. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 109 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved