Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про визнання свого батька [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки, призначення її опікуном, зазначивши, що її батько перебуває на обліку у лікаря-психіатра, періодично веде себе неадекватно, не впізнає її, проявляє до оточуючих людей агресію, ступінь наявних у нього психічних розладів процесів мислення, памяті, інтелекту настільки виражені, що позбавляють його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визнання батька недієздатним заявникові необхідно для забезпечення його прав. Просила визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку, її призначити опікуном. Заінтересована особа, яка виконує функції органу опіки та піклування, в судове засідання не прибула, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подання про призначення заявника опікуном [PERSON] не внесла. В судовому засіданні заявник вимоги підтримала, пояснила, що після смерті її матері батько став проявляти до неї агресію, звинувачував в тому, що вона оформила частину квартири, що належала матері, на себе, до нього часто ходять сторонні молоді жінки, батько вчиняв відносно неї неправомірні дії, через що сусіди викликали поліцію, ображає її словесно, не допускає до квартири. Батько давно стоїть на обліку у лікаря-психіатра, неодноразово проходив лікування у психіатричних закладах, останній раз лікування проходив у 2008 році. В даний час проживає один, сам обслуговує себе у побуті, забезпечує матеріально за рахунок пенсії, керує транспортним засобом. За клопотанням заявника судом було призначено судову психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON] та покладено на заявника обовязок доставити його до експертної установи. Через недоставку [PERSON] до експертної установи експертиза протягом чотирьох місяців з часу її призначення проведена не була. Причину недоставки заявник пояснила тим, що [PERSON] не бажає їхати на експертизу, хоч вона пропонувала йому це зробити. Завила клопотання про примусове направлення [PERSON] до експертної установи, в задоволенні якого судом було відмовлено, оскільки заявником не доведено, що [PERSON] злісно ухилявся від з?явлення до експертної установи, а заявник вживала достатніх заходів для того, щоб його доставити до експертів. Присутній в судовому засіданні лікар-психіатр Коростенської міської поліклініки [PERSON] показала, що за медичною документацією [PERSON] був постановлений на облік у лікаря-психіатра у 1983 році, пройшов лікування в Житомирській обласній психіатричній лікарні. У 1987 році було зроблено висновок, що він є психічно здоровим, однак має істеричні розлади, які призводили до втрати свідомості. У 2008 році знову проходив лікування з приводу розладу особистості поведінкового ґенезу. У хворого є певні особливості поведінки, які викликані віковими змінами, однак вони не впливають на його здатності у побуті, усвідомлену поведінку. Він сам себе обслуговує, у 2010 році отримав дозвіл на керування транспортним засобом. Від іншого лікаря їй відомо про те, що від фізичних осіб, установ та органів, в тому числі і правоохоронних, надходили звернення з приводу того, що [PERSON] звертається з багато численними скаргами на перших до других. Заявник щодо захворювання батька чи про його направлення на експертизу до лікаря не зверталась. [PERSON] проти задоволення заяви заперечив, пояснив, що підставою звернення заявника до суду є її небажання того, щоб він після смерті дружини знову одружився. Він проживає один, сам себе утримує та забезпечує (готує їжу, пере одяг, прибирає квартиру), має право керування транспортним засобом. Заявник допомагати йому в побуті та по господарству відмовляється. Вислухавши пояснення учасників, дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Відповідно до ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над фізичною особою у разі визнання її недієздатною суд встановлює опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування ( ст. 60 ЦК України ) . Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], являється батьком заявника. Проживає в належній йому квартирі один, самостійно себе забезпечує (отримує пенсію), організовує свій побут (придбаває харчі, готує їжу, пере одяг, робить прибирання квартири), веде господарство (обробляє земельну ділянку), має право на керування транспортним засобом. Перебування на обліку у лікаря-психіатра та лікування в психіатричному закладі було повязано з захворюванням, яке не впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Участь [PERSON] в судовому засіданні, подані ним письмові заяви, пояснення, клопотання свідчать про те, що він є, не зважаючи на вік, обізнаною в правових питаннях розгляду справи, активною, соціально адаптованою в суспільстві особою, активно та цілеспрямовано відстоює свої права та захищає їх, що свідчить про його інтелектуальну активність та розумову спроможність. Його поведінка та вчинки викликані особливостями його особистості, які не впливають на здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи, що заявником не доведено, а судом не встановлено, що [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, вимога про визнання його недієздатним та похідні від неї вимоги про встановлення опіки та призначення опікуна є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed