Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Заявник у серпні 2016 року звернулась до суду із зазначеною заявою, у якій просить встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON] з 20 жовтня 2009 року до дня її смерті, яка настала [INFO] в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області. Свою заяву мотивує тим, що спадкодавець була хрещеною матір'ю її брата і вона зі своїми батьками з самого дитинства підтримувала з нею стосунки на рівні родинних, а з 20 жовтня 2009 року коли вона стала проживати і зареєструвалась у сусідстві зі спадкодавцем по [ADDRESS] - то з цього часу та до дня смерті спадкодавця у зв'язку з її похилим віком та станом здоров'я вона підтримувала з нею сімейні стосунки - разом готували їжу, здійснювали прання і прибирання у будинку спадкодавця, купувала для неї необхідні ліки та речі домашнього вжитку, разом обробляли присадибну ділянку, а після смерті спадкодавця вона за власні кошти здійснила її поховання та провела прийняті в даній місцевості поминальні заходи. Заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишала, а спадкоємці за законом першої, другої і третьої черги відсутні і ніхто з них не звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини і будь-яких прав на неї не заявляв. Вважає, що вона належить до спадкоємців за законом четвертої черги, про що подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а встановлення вказаного факту необхідно їй для оформлення спадщини на належний спадкодавцю будинок. У судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали в повному обсязі, наполягали на її задоволенні. В подальшому надали письмову заяву, аналогічного змісту. Крім цього, в заяві просили суд, розглядати справу без їх участі (а.с. 44). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій визнала зазначені у заяві фактичні обставини (а.с. 32). Вислухавши заявника та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 грудня 2015 року, в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області [INFO] померла [PERSON] (а.с. 24). Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 05 червня 2003 року виконавчим комітетом Фрунзівської селищної ради на підставі власного рішення номер 97 від 23 травня 2003 року, спадкодавець була власником будинку [ADDRESS] (а.с. 6). Це право було зареєстроване за номером запису про право власності 11521901 рішенням державного реєстратора Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 08 жовтня 2015 року за індексним номером 25131749 (а.с. 7). За довідкою Захарівської селищної ради Одеської області від 16 серпня 2016 року за № 4671, заявник знаходилась по догляду за престарілою [PERSON] в [ADDRESS] і вела з нею спільне домашнє господарство з 2006 року до дня смерті [INFO] та проводила її поховання (а.с. 31). У паспорті заявника наявна відмітка про реєстрацію її місця проживання з 20 жовтня 2009 року по [ADDRESS] (зв.а.с. 29). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали суду однакові свідчення про те, що вони проживають по [ADDRESS] та підтвердили, те що останні 5-6 років заявник постійно проживала у будинку [PERSON] по [ADDRESS]. Вони особисто бачили як заявник у вказаному будинку разом [PERSON] обробляли присадибну ділянку і займались веденням домашнього господарства - прибирали, прали, готували їжу. У [PERSON] не було родичів і заявник доглядала за нею під час хвороби, купувала їй ліки і продукти, а після її смерті поховала. Згідно приписів статей 1217, 1261 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом у разі відсутності заповіту і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За визначенням частини 2 і 4 статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що сукупність зазначених вище доказів, достовірність яких не заперечується заінтересованою особою, підтверджує факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, про що свідчать фактичні обставини зазначені у довідці заінтересованої особи та показаннях свідків. Визначаючи необхідність встановлення зазначеного факту у судовому порядку, суд виходить з того, що ця обставина відносить заявника до кола спадкоємців за законом четвертої черги, від цього залежить виникнення майнових прав заявника щодо спадкування за законом майна спадкодавця і законом не визначено іншого порядку його встановлення. З огляду на викладене, заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати слід залишити за заявником.

Outcome: approved