Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою, в якій просять встановити факт належності їм свідоцтва про право власності на частини квартири [ADDRESS], видане 07 жовтня 1994 року. Заява обґрунтована тим, що вони мають намір продати належні їм на праві власності частини квартири, однак реалізувати своє право щодо розпорядження належним їм майном не мають можливості, оскільки наявна розбіжність у написанні в правовстановлюючих документах прізвища заявника [PERSON], а саме «Прудникова», а також прізвище та імя заявника [PERSON], а саме «Прудников Євгеній». В судове засідання представник заявників [PERSON] та [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявників, наполягає на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити заяву. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього засобами електронного звязку надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява по розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 жовтня 1994 року «Мелітопольжитлосервіс», право власності на квартиру № 14 в будинку № 27 в Мелітополь-7 Запорізької області належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON]А, [PERSON], [PERSON] /а.с.14/. Згідно копії технічного паспорту на квартиру № 14 в житловому будинку № 27 в Мелітополь -7 Запорізької області дана квартира належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.15,16/. При цьому, відповідно до паспорту громадянина України, виданого 10 травня 2005 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, прізвище імя та по батькові заявника зазначено українською мовою як [PERSON] /а.с.5/. Також, відповідно до паспорту громадянина України, виданого 05 квітня 2005 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, прізвище імя та по батькові заявника зазначено українською мовою як [PERSON] /а.с.12/. Отже, судом встановлено, та підтверджено наданими заявниками доказами, що у вказаному свідоцтві про право власності на житло прізвище заявника [PERSON] було помилково зазначено українською мовою у відповідному відмінку як «Прудниковій», а прізвище та імя заявника [PERSON] було помилково зазначено українською мовою у відповідному відмінку як «Прудникову Євгенію». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заявникам необхідно для реалізації права щодо розпорядження належним їм майном. Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6\~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства»). В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі вищевикладеного, судом встановлено факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на частини квартири [ADDRESS], видане 07 жовтня 1994 року.

Outcome: approved