Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Заявниця\~ [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якому просить визначити терміном на 6 місяців обмежувальні заходи відносно [PERSON] та зобов`язання його вчинити певні дії, покликаючись на те, що вона потерпає від психологічного та фізичного насильства з його боку. Як вбачається з копії договору дарування жилого будинку від 25.07.2002 року, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 30.04.2021 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення домашнього насильства у відношенні до співмешканки [PERSON] . Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 14.05.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення домашнього насильства у відношенні до співмешканки [PERSON] . Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 26.10.2021 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення домашнього насильства у відношенні до співмешканки [PERSON] 11.11.2021 року стосовно [PERSON] видано терміновий заборонний припис АА № 177929, у зв`язку із вчиненням домашнього насильства у відношенні [PERSON] . Строк дії припису до 16-00 годин 21.11.2021 року. Заявниця зазначає, що вже тривалий час потерпає від домашнього насильства з боку [PERSON] , що негативно відображається на її психологічному стані, працездатності, здоров`ї. Відповідно до правил ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості. залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою та на осіб, які мають спільну дитину (дітей). В силу положень ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заходи, спрямовані на захист потерпілих від насильства, вживаються не після притягнення кривдника до відповідальності, а на підставі звернення постраждалої особи, стосовно якої існує реальна загроза вчинення насильства у сім`ї. З матеріалів справи вбачається наявність конфлікту між сторонами у справі, що мало наслідком неодноразове звернення заявниці до правоохоронних органів з повідомленнями про вчинення домашнього насилля, відсутність, на даний час, можливості примирення у сторін, що дало суду підстави дійти висновку про наявність ризиків щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема фізичного та психологічного за місцем реєстрації, проживання заявниці. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст.294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження, а тому заяву слід задовольнити і з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявниці, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] з покладенням на нього відповідних обов`язків, про які просить заявник. При цьому суд виходить з наявності встановлених в судовому засіданні фактів вчинення психологічного та фізичного насильства [PERSON] відносно [PERSON] , а тому заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що його дії призвели до побоювання заявниці за свою безпеку. Беручи до уваги наведені обставини, суд зважає, що наявний високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. На думку суду достатнім строком застосування обмежувального припису буде 3 місяці, так як за цей час [PERSON] в змозі оцінити свою поведінку та змінити її по відношенню до [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що подана заява підтверджена належними та допустимими доказами, тому підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial