Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] року на 77 році життя, в наслідок хвороби, помер її батько [PERSON], який проживав у місті Сімферополь. В зв'язку з тим, що на даний час Крим є тимчасово окупованою територією, там не надаються належним чином оформлені документи згідно з законодавством України. Факт смерті встановлено документами Російської Федерації, а саме - медичним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 14 грудня 2015 року та свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 16 грудня 2015 року. Для оформлення спадщини згідно законодавства України заявниці необхідно отримати свідоцтво про смерть [PERSON] Тому заявниця звернулась в відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві з заявою надати свідоцтво про смерть [PERSON], однак в цьому заявниці було відмовлено, про що повідомлено в листі від 27.01.2016 року. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця с. Каменська слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області в день [INFO] в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим України. Заявниця - [PERSON] в судовому засіданні вимоги зави підтримала й повному обсязі, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи: відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. Суд вислухавши заявницю, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 16 грудня 2015 року відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства Юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], місце смерті - смт Аграрне, м. Сімферополь, Республіка Крим, Російська Федерація, актовий запис №5276 (а.с.4). Відповідно до медичного свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 14 грудня 2015 року [PERSON], [INFO] помер [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві не має можливості провести реєстрацію смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (а.с.3). Метою встановлення заявницею факту смерті її батька [PERSON] - є оформлення документів, пов'язаних зі смертю людини (свідоцтва про смерть) та спадкування. Згідно ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п.2 ч.1 ст.258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинні бути зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Згідно п.13 постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.2005 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-УІ державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ст.4 цього Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є : центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Згідно ст.17 Закону державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За змістом ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. На сьогодні факт смерті [PERSON] не зареєстрований в органах РАЦСу України, що є підставою для винесення рішення про встановлення факту смерті особи в певний час. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає встановленим факт смерті [INFO] в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим України [PERSON], [INFO], уродженця с. Каменська - Слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved