Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду від 02.08.2019 р. шлюб між ними було розірвано та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. На даний час спільний син мешкає з [PERSON] , який обмежує її у спілкуванні з сином [PERSON] , впливає негативно на сина, не дозволяє їй бачитися з ним, погрожує застосуванням насильства відносно неї. На даний час у Ковпаківському районному суді м. Суми триває розгляд справи щодо визначення місця проживання дитини. Просить суд: застосувати до [PERSON] обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити йому спілкування з постраждалою дитиною [PERSON] і колишньою дружиною [PERSON] та заборонити наближатися на відстань 500 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих [PERSON] і [PERSON] . У судове засідання заявник [PERSON] та її представник - адвокат Пулинець Б.А. не з`явилися. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: ?домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; ?психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; ?фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису заявник [PERSON] обґрунтувала заявлені вимоги тим, що [PERSON] вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство, виражає погрози у її бік. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 9 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні не підтверджено належними та допустимими доказами факту заподіяння [PERSON] насилля відносно заявника [PERSON] Враховуючи репутацію [PERSON] , який до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП не притягувався, характеризується позитивно, офіційно працює, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що ризики передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» для встановлення обмежувального припису [PERSON] відсутні, тому заява про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed