Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Вимоги заяви мотивовані тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 29.03.2001 року було укладено договір купівлі-продажу згаданої квартири між [PERSON] та заявницею, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстровано в реєстрі за №1667. В подальшому, 15.06.2001 року ЛОР КП «БТІ та ЕО» заявниці було видано реєстраційне посвідчення на квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2001 року, та записано в реєстрову книгу №23, за реєстровим №11563. Згідно паспорта громадянина України заявник - [PERSON]. Однак у згаданих договорі та реєстраційному посвідченні допущено помилки у її прізвищі, вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]». Наявність таких розбіжностей в прізвищі у правовстановлюючих документів створює для заявника додаткові незручності, так як вона позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй майном, відтак змушена звернутися з даною заявою до суд захистом свого права та інтересу. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у ній, просить заяву задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилася. Заслухавши пояснення заявниці, свідка [PERSON], з'ясувавши обставини справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення на підставі наявних доказів. У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В відповідності до вимог ст. ст. 256, 259 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, в випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні встановлено, що заявник по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Так, у договорі купівлі-продажу від 29.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Бєлопольською І.Р., зареєстровано в реєстрі за №1667 та реєстраційному посвідченні на квартиру від 15.06.2001 року, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», прізвище заявника зазначено [PERSON]. Такі записи її прізвища проведено на підставі паспорту зразка 1974 року, що діяв до 01.07.2002 року згідно Постанови КМУ від 27.01.2002 року, і посвідчував її особу на момент укладення договору купівлі-продажу. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Франківським РВ ЛМУ УМВСУ у Л/о та пенсійного посвідчення серії [NUMBER] виданого 20.05.1996 року, персональні дані, а саме прізвище ім'я та по батькові заявника зазначені, як [PERSON]. Як вбачається із будинкової книги квартири [ADDRESS], власником такої є [PERSON] 1926 р.н., котра 02.08.2001 року провела обмін паспорта серії [NUMBER] виданого 22.02.1980 року на паспорт громадянина України серії [NUMBER]. Згідно відповіді начальника Франківського РВ у м.Львові ГУ ДМС у Львівській області від 07.06.2017 року, 02.08.2001 року було видано [PERSON], проживаючої за адресою [ADDRESS], паспорт громадянина України серії [NUMBER]. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON]., пояснив, що є сином заявниці та дійсно з невідомих йому причин, її прізвище у правовстановлюючих документах на квартиру, де вона проживає, записано невірно, а саме «[PERSON]» замість «[PERSON]». Крім того, наданими суду письмовими поясненнями гр. [PERSON] та [PERSON], які ствердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, котрій належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Такі розбіжності при написані персональних даних в документах заявника, створили їй перешкоди у розпорядженні належним їй майном. Встановлення цього факту, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить їй в подальшому реалізувати своє право на розпорядження належного їй на праві власності майна, а саме квартири [ADDRESS]. У відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, у суду не виникає сумніву у тому, що заявнику [PERSON] належать правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі-продажу квартири від 29.03.2001 року та реєстраційне посвідчення про право власності на квартиру від 15.06.2001 року. Згідно ч.7 ст.235 ЦПК України судові витрати понесені заявником відшкодуванню не підлягають. З наведених міркувань та

Outcome: approved