Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, по якій просить суд: -Встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та бабусею [PERSON] , [INFO] ; -Встановити, що заповіт від 12.03.2009 року, складений [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в рівних частках кожному, посвідчений державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 3-528, дійсно належав [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] року в частині Ѕ квартири [ADDRESS] , вказаної заповідачем [PERSON] . Заявник до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник заявника надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Суд дослідивши матеріали справи, надані докази, фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства, вважає за можливе заяву задовольнити. Судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , про що 16 серпня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис за № 8469, яка є бабусею заявника. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі договору дарування від 18.07.1994року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 13-3473. Заявник є єдиним спадкоємцем як за заповітом, так і за законом за правом представлення після смерті бабусі, який у встановлений законом строк прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Сватаненко О.В. приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 37/2018. 26.12.2018 року приватний нотаріус видав заявнику роз`яснення щодо звернення до суду, в якому нотаріус зазначив: «Мною, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В., на підставі Вашої заяви від 07.12.2018 року про прийняття спадщини за заповітом було відкрито спадкову справу № 37/2018 до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Крім того, Вами подано заяву про прийняття спадщини за законом, після смерті Вашої баби - [PERSON] , померлої [INFO] . В заяві про прийняття спадщини за законом, Вами зазначено, що Ваша мати, дочка спадкодавця, [PERSON] , померла [INFO] . Отже, Вами окрім спадкування за заповітом, здійснюється спадкування за правом представлення, як онуком, відповідно ст.1266 Цивільного кодексу України. Той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно є матір`ю [PERSON] , померлої [INFO] , та бабусею заявника, а також той факт, що заповіт від 12.03.2009 року, складений [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожному, посвідчений державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 3-528, дійсно належав [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] .в частині 1/2 частки квартири [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 07.08.1950 року Ханларським районним б/ЗАГС, про що був складений актовий запис №52 . [INFO] народилась [PERSON] , в свідоцтві про народження якої, виданого повторно 06.08.1991 року на підставі актового запису про народження № 171, зробленого 31.07.1953 року Ханларським районним відддлом ЗАГС Республіки Азербайджан, російською мовою зазначено, що « [PERSON] родилась [INFO]; в графе «отец» - [PERSON], «мать»- [PERSON] . 15.07.1971року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що був зроблений актовий запис № 2248, в якому українською мовою зазначено після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . [INFO] рову народився [PERSON] . В моєму свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке було видане10.12.1971 року, а/з № 2730, місце реєстрації Одеса, міськ. ЗАГС, російською мовою прізвище ім`я по батькові дитини зазначені: « [PERSON] », прізвище, ім`я матері російською мовою зазначено « [PERSON] ». 26.09.1975 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. В свідоцтві про розірвання шлюбу батьків, серії [NUMBER] , виданого 12.02.1976, місце реєстрації: Відділ ЗАГС Комінтернівського району Одеської області, а/з № 214 від 26.09.1975 року російською мовою зазначено, що після розірвання шлюбу між « [PERSON] та [PERSON] » дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». 22.03.1979 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Центральним відділом ЗАГС м. Одеси було складено актовий запис за № 216. В зв`язку з реєстрацією шлюбу матері було присвоєно прізвище « [PERSON] », а 16.06,1981 року їх шлюб був розірваний. В державному реєстрі актів цивільного стану громадян зареєстрований актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.03.1979 року, який розірваний 16.06.1981 року, a/з № 329, в державному реєстрі актів цивільного стану громадян в зазначеному a/з вказало прізвище, ім`я, по батькові дружини після розірвання шлюбу [PERSON] . 13 квітня 2009 року мати заявника отримала паспорт громадянина США, в яко му її прізвище та ім`я записані англійською мовою « [PERSON] » (копія паспорту громадянина США з перекладом на українську мову). 12.03.2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 3-528, яким належну їй ізольовану [ADDRESS] , розташовану в [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожному. При складанні заповіту прізвище моєї матері, було записано українською мовою «[PERSON]» аналогічно написанню її прізвища в паспорті громадянина США англійською мовою « [PERSON] ». В подальшому , 20.10.2011 року, був зроблений переклад паспорту громадянина США на українську мову, посвідчений Шклярук З.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, в якому переклад прізвища моєї матері з англійської на українську мову був зроблений вірно « [PERSON] ». Таким чином, прізвище матері, вказане в заповіті - « [PERSON] », не співпадає з її прізвищем, записаним в паспорті громадянина США і в перекладі паспорту на українську мову - « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла. При реєстрації смерті в актовому запису про смерть № 9388, складеному 16.09.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.09.2016 року, прізвище матері українською мовою було записано згідно перекладу її паспорта громадянина США - « [PERSON] ». Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] підтверджується договором дарування від 18.07.1994 року, посвідченим державним нотаріусом Першої одеської державної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 13-3473, згідно з яким [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру під [ADDRESS] та договором дарування від 05.03.2003 року, посвідченим державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 10-703, згідно з яким [PERSON] подарувала заявнику, квартиру [ADDRESS] , Встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для оформлення спадщини на квартиру в цілому після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даною заявою. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Зміст статті 89 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За наданими суду матеріалами суд вбачає, що померлі [PERSON] та [PERSON] є бубесею та мітір`ю заявника відповідно. За розглядом справи на виконання положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, заявницею надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved