Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Свою заяву обґрунтовує тим, що з 21.11.2015 року вона та [PERSON] проживає у зареєстрованому шлюбі за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що під час спільного проживання з [PERSON] , останній постійно висловлювався нецензурною лайкою, принижував її та дітей, чинив щодо них психологічний тиск, завдавав їм тілесні ушкодження, внаслідок чого нею неодноразово викликалися працівники поліції. 13.02.2020 року вона подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, через що чоловік став ще більше агресивним до неї та дітей, у звязку з чим 15.02.2020 року вона викликала працівників поліції, в результаті йому було видано обмежувальний припис на 10 днів. Дітям була надана психологічна допомога. Вказує також, що для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї та її дітей, до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони останньому перебувати за місцем спільного проживання за вказаною адресою. Покликаючись на викладені обставини, просить суд ухвалити рішення про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити останньому перебувати в місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] та обмежити спілкування з постраждалою дитиною. Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали з підстав, викладених у ній. Просили суд заяву задовольнити. Заінтересована особа та його представник в судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечили. В задоволенні заяви просили відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Судом встановлено, що між сторонами систематично протягом тривалого періоду часу виникають конфлікти і сварки, що стверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; обмеження спілкування з постраждалою дитиною. Таким чином, зважаючи на наявність повідомлень про вчинення [PERSON] різного роду насильства в сім`ї, конфлікти та сварки, очевидцями яких неодноразово являлися діти, є високою вірогідність продовження таких дій, і як наслідок настання тяжких або особливо тяжких наслідків для постраждалих осіб, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Разом з тим, зважаючи на обставини справи, суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису щодо [PERSON] на строк 6 місяців та обмеження спілкування з постраждалою дитиною. Будь-яких доказів щодо вчинення [PERSON] дій фізичного, психологічного або економічного насильства щодо дітей матеріали справи не містять. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial