Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою та зазначив, що зареєстрований у [INFO]. Там же у м.Луганську, вул.Костянтина Куліка,92, проживала і його бабуся [PERSON], яка померла у м.Луганську 23.06.2016 р. Через обстановку, яка склалась в Україні, він був змушений тимчасово переїхати у [ADDRESS]. Оскільки його мати дочка [PERSON] [PERSON] померла 21.01.2012 р., він є єдиним близьким родичем померлої бабусі, однак зареєструвати її смерть у встановленому законом порядку не може. На його заяву видати свідоцтво про смерть бабусі Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану відповів відмовою, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Посилаючись на норми законодавства та ст.257-1 ЦПК України, просив встановити факт смерті [PERSON] 23.06.2016 р. у м.Луганськ. У судове засідання заявник не прибув, подав заяву, у якій прохання підтримав та просив розглядати справу в його відсутності. Заінтересована особа також свого представника не направила, просила розглянути справу в його відсутності та ухвалити рішення згідно вимог закону. Дослідивши справу, суд вважає,що заява підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 257-1 зазначеного Кодексу, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України; ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню; рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Луганськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. За положеннями ст. 18 того ж Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №294 від 24.06.2016 р., виданого Луганською міською лікарнею №10 та довідки №125/16 від 19.09.2016 р., виданої Ритуальною службою м.Луганська, [PERSON], [INFO], померла від інфаркту мозку та похована 24.06.2016 у м.Луганську на цвинтарі по вул.Лазо, про що зроблений запис у книзі реєстрації захоронень під №16. Згідно з наданими свідоцтвами про народження та про смерть, [PERSON] була матірю заявника та померла 21.01.2012 р. у м.Луганську у віці 62 років. Як встановлено судом, Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що [PERSON] довів свою заяву, а тому вона підлягає задоволенню.

Outcome: approved