Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Заявники [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з заявою, в якій просять встановити факт того, що [PERSON], який помер 20 січня 2010 року є їхнім батьком, вказуючи, що на час їхнього народження їхня мати, [PERSON] проживала однією сімєю, без реєстрації шлюбу, з [PERSON], у звязку з чим запис про їх народження у книзі реєстрації народжень проводився у відповідності з діючим законодавством того часу, запис про батька у свідоцтві про народження відповідачів відсутній. Однак, з дня народження, та до досягнення ними повноліття вони постійно проживали та знаходились на утриманні [PERSON], який визнавав себе їхнім батьком, проявляв про них турботу та займався вихованням. Після його смерті відкрилась спадщина, однак, звернувшись до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини їм було відмовлено, оскільки у свідоцтві про їхнє народження відсутній запис про батька, в звязку з чим вони і звернулися до суду. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання як чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, посилаючись на те, що вона більше сорока років постійно проживала з [PERSON], тобто фактично знаходилась з ним в подружніх відносинах. 20.01.2010 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадщина. З метою подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори. Однак, у прийняті заяви їй було відмовлено, так як шлюб між нею та померлим [PERSON] не зареєстрований у встановленому законом порядку. В судовому засіданні заявники підтримали вимоги вказані в заяві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. П. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Судом встановлено, що [PERSON], народився 27 квітня 1966 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області за актовим записом №20 від 10.05.1966 року /а.с.11/. [PERSON], народився 01.05.1961року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Московським с/р Кустанайського району Кустанайської області за актовим записом №61 від 20.05.1961 року /а.с.12/. На час народження заявників їхня мати, [PERSON] проживала однією сімєю, без реєстрації шлюбу, з їхнім батьком - [PERSON], у звязку з чим запис про народження заявників у книзі реєстрації народжень проводився зі слів матері. Тому у відповідності з діючим законодавством того часу запис про батька у свідоцтвах про народження заявників відсутній /а.с.11-12/. Разом з тим зясовано, що з дня народження заявників та до досягнення повноліття вони постійно проживали та знаходились на утриманні [PERSON], який визнавав себе їхнім батьком, проявляв про них турботу та займався вихованням, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області №688 від 02.07.2010 року /а.с.10/, та поясненнями свідків. 20.01.2010 року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с.13/. Похованням батька також займалися заявники. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, однак оформити свідоцтво про право на спадщину заявники не можуть, оскільки у свідоцтві про їх народження відсутній запис про батька. Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняли шляхом фактичного управління спадковим майном, оскільки на час смерті та після смерті вона проживали разом з батьком. П. З Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ст. 55 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року), якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, імя, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. П. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. П. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, імя та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). В судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON] пояснили суду, що заявники по справі ю [PERSON], [PERSON], та [PERSON], переїхавши на постійне місце проживання в село Дружелюбівка, проживали разом з [PERSON] з самого початку, вели спільне господарство, і [PERSON] за життя визнав своїх дітей [PERSON], [PERSON] На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази,суд вважає необхідним встановити факт, що [PERSON], який народився 1935 року, а помер 20 січня 2010 року є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також суд вважає за можливе встановити той факт, що [PERSON] проживала однією сімєю з [PERSON] , який помер 20.01.2010 року.

Outcome: approved