Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області з заявою про видачу обмежувального припису, де заінтересованою особою є [PERSON] . Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 17 квітня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Від зазначеного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами припинені у липні 2016 року, останні не проживають однією сім`єю , але [PERSON] продовжував приходити і спілкуватись з дитиною. Після спілкування [PERSON] з донькою остання знаходиться у незадовільному психоемоційному стані, розповідає про якісь ігри між нею та заінтересованою особою, що у них є секрет. Через деякий час заявниця почала помічати, що [PERSON] поводить себе дивно відносно їх спільної доньки та через підозри щодо аморальної поведінки останнього відносно [PERSON] , заявниця намагалась поговорити з [PERSON] , однак останній погрожував заявниці фізичною розправою, що забере дитину, а [PERSON] відправить до психіатричної лікарні. Всі розбещенні дії [PERSON] проти доньки повторюються вже майже рік. Заявниця зверталась до Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області та Територіального управління Державного бюро розслідувань із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, але вказані установи лише відписувались про перевірку матеріалів. Територіальним управлінням ДБР 24 червня 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення відносно [PERSON] , зареєстроване за №62020050000001290, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 156 КК України. Тому, [PERSON] вважає, що буде розумним та безпечним для дитини та для заявниці обмежити у спілкуванні з [PERSON] до виявлення всіх обставин та проведення експертиз. Тому, заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців для забезпечення безпеки малолітньої [PERSON] та [PERSON] . Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] : - заборонити [PERSON] перебувати за місцем проживання [PERSON] та малолітньої [PERSON] , а саме, за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] перебувати за місцем навчання малолітньої доньки [PERSON] - Вугледарський НВК «Мрія»; - заборонити [PERSON] наближатись на відстань 500,00 метрів за місцем проживання, у будь-яких громадських місцях до [PERSON] та малолітньої [PERSON] ; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та малолітньою [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби звязку особисто та через третіх осіб; - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з [PERSON] та малолітньою [PERSON] . Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису. Додатково зазначила, що дитина [PERSON] після спілкування з [PERSON] емоційна не стабільна, збуджена, погано спить вночі та потребує психологічної допомоги. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дат та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення від 05 серпня 2020 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 34). Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, вислухавши пояснення заявниці та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 грудня 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 17 квітня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 28 липня 2012 року в Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис 599 (а.с. 10). Відповідно до Акту про фактичне проживання №53 від 25 травня 2020 року, виданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Вугледар», [PERSON] , [INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно довідки №119 від 31 липня 2020 року, виданої Вугледарським навчально-виховним комплексом «Мрія» (загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад), [PERSON] навчається в 1-В класі Вугледарського НВК «МРІЯ» (а.с. 24). Відповідно до довідки перинатального центру від 20 червня 2020 року заявниця звернулась з підозрою щодо розбещення доньки [PERSON] , [INFO], вітчимом. На момент звернення загрози життю дівчинки не було. Визначено, що необхідний огляд судового медика та дитячого психолога (а.с. 22). Згідно листів Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами щодо можливих неправомірних дій з боку [PERSON] по відношенню до їх доньки, які були розглянуті та не виявлено підстав та відмовлено у внесенні відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 16, 17, 18, 19). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №62020050000001290 від 24 червня 2020 року, до зазначеного реєстру 24 червня 2020 року внесено відомості з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 156 КК України за заявою [PERSON] , що її колишній чоловік [PERSON] , який є працівником поліції та перебуває на посаді інспектора роти фізичної безпеки Маріупольського МВ УПО, розбещує їх малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Заявниця зверталась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, з клопотанням про визнання [PERSON] потерпілою у вищезазначеному кримінальному провадженні, а [PERSON] - законним представником потерпілої, а також призначення комплексної судової психолого-медико-психіатричної експертизи малолітній [PERSON] (а.с. 12-13). Згідно висновку психолога [PERSON] , [INFO], має зниження активної уваги, а також незрілості емоційно-вольової сфери. Під час обстеження ознак прихованої агресії, тривоги не виявлено (а.с. 35). Відповідно до Консультативного висновку спеціаліста від 24 червня 2020 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клініка Психіатрична лікарня м. Слов`янськ», у [PERSON] , [INFO] , за висновком психолога наявне зниження активної уваги, а також незрілості емоційно-вольової сфери. Під час обстеження ознак прихованої агресії, тривоги не виявлено. Встановлено, що [PERSON] потребує динамічного спостереження (а.с. 36). Згідно консультативного огляду від 03 вересня 2019 року, наданого Міським центром «Психічне здоров`я дітей та підлітків» Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика, [PERSON] встановлено діагноз: недорозвинення когнетивних функцій, за висновком психолога у останньої виявлено порушення афективної реакції поведінки у дитини з емоційно-вольовою незрілістю, високий рівень тривожності (а.с. 37). Відповідно до висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації від 03 квітня 2020 року [PERSON] демонструє багато ознак психофізіологічного збудження під час інтерв`ю, що свідчить про високе емоційне напруження під час контакту з дорослими та обговорення сім`ї. Дівчинка має ознаки соматичних порушень. Щодо спілкування і взаємин з рідним батьком, [PERSON] демонструє напруження при кожному згадуванні. У методиці проективна гра «Пошта», дитина згадала батька, при відповіді на твердження «ця людина на мене злиться та сердиться», «ця людина мене часто сварить та наказує», «ця людина ніколи не грає зі мною», дівчинка реагувала збуджено, під час відповідей вставала зі стільця, намагалась звернути увагу психолога на іграшки, гралась в пісочку, що може свідчити про негативне ставлення дитини до дорослого, відчуття страху, тривоги. За результатом тесту відносин дитина жодного разу не відзначила рідного батька під час визначення позитивних, емоційно прийнятних відносин, відзначене емоційним неприйняттям. З батьком є ймовірність конфліктних відносин, напруги. У методиці незакінчених речень дитина вказує на те, що їй хочеться забути свято Новий рік з татом, вона не любить поганих людей, які роблять їй погано, що батько хоче, щоб вона була слухняною, «часто її гладив та звертав увагу» (а.с. 38-39). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються Згідно п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Частиною 2 статті 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема , постраждала особа або її представник, а у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Так, зважаючи, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2020 року внесено відомості з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 156 КК України щодо розбещення [PERSON] малолітньої доньки - [PERSON] , а остання згідно висновків психологів після спілкування з батьком [PERSON] демонструє ознаки психофізіологічного збудження, високе емоційне напруження, її поведінка може свідчити про негативне ставлення дитини до останнього, відчуття страху та тривоги, тому, з метою забезпечення прав дитини, діючи у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд приходить до висновку, що надані суду докази є достатніми для вжиття відносно [PERSON] тимчасових обмежень його прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , а вимоги заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог заяви [PERSON] щодо заборони наближення [PERSON] на відстань 500 (п`ятсот) метрів за місцем проживання, у будь-яких громадських місцях до малолітньої [PERSON] , то в даній частині вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки заявницею не надано доказів необхідності встановлення саме такої відстані, тому суд з урахуванням наведених обставин, вважає за необхідне встановити відстань у 100 (сто) метрів. Окрім того, суд вважає необхідним відзначити, що [PERSON] , заявляючи вимоги щодо видання обмежувального припису стосовно [PERSON] для забезпечення її безпеки та встановлення заходів тимчасового обмеження прав останнього відносно [PERSON] , жодним чином не обґрунтовує зазначені вимоги та не надає на їх підтвердження жодного доказу, а тому, зважаючи на принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд приходить до висновку, що вимоги заяви в даній частині не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial