Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Жданівка Донецької області. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що її бабуся, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Жданівка Донецької області, згідно довідки про причину смерті №134 від 16.10.2019, яка видана Республіканським бюро судово-медичної експертизи. Заявник звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області для того, щоб зареєструвати смерть бабусі. Але 01.11.2019 отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки надала довідку, яка видана на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тобто довідка про причину смерті, а також свідоцтво про смерть, яке було видане відділом ЗАГС Жданівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки є не дійсним. У зв?язку з вказаним заявник не може зареєструвати смерть бабусі та реалізувати свої спадкові права. Крім того зазначила, що її батько, [PERSON] , перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з червня 1983 року. В зареєстрованому шлюбі була народжена дитина - донька [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження № [NUMBER] , батьками зазначені - батько [PERSON] , мати [PERSON] . 30 вересня 2006 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу вона змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », реєстрація шлюбу відбулася у Солоницівській селищній раді Дергачівського району Харківської області, актовий запис №111. (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Заявник надала заяву з проханням розглянути справу без її участі та просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Жданівка Донецької області. Заявник звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, проте 01.11.2019 отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки згідно аналізу документів, представлених заявником для підтвердження факту смерті пред?явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Заявником [PERSON] на підтвердження того, що померла [PERSON] є її бабусею надані наступні докази. Так, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками [PERSON] зазначені - батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно свідоцтва про народження батька заявника, [PERSON] серні [NUMBER] , його батьки - [PERSON] та [PERSON] . 30 вересня 2006 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу вона змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », реєстрація шлюбу відбулася у Солоницівській селищній раді Дергачівського району Харківської області, актовий запис №111 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Як передбачено ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у таких справах підлягає негайному виконанню. Дане рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Оскільки реєстрація смерті [PERSON] органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, маються підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені у ній обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved