Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. В обґрунтування заявлених вимог заявники посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] , спадкова справа №1576/2009 до майна якого відкрита 18 вересня 2009 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт посвідчений 05.09.2007 року секретарем виконавчого комітету Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Вітвицькою К.Ф. за реєстрованим номером 98, за умовами якого належний йому житловий будинок [ADDRESS] та для ведення особистого селянського господарства він заповів сину [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , спадкова справа №110/2017 до майна якого відкрита 29 грудня 2017 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою. На випадок своєї смерті [PERSON] заповітів не залишив. 29.12.2017 року заявник [PERSON] , який являється сином [PERSON] , звернувся до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . 19.12.2017 року заявник [PERSON] , яка являється донькою [PERSON] , звернулася до Першої Київської Гласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Але, постановою державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Панікар В.М. їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що спадщину, залишилася після смерті померлого [INFO] [PERSON] , його син [PERSON] , який [INFO], в установлений законом строк не прийняв. Довідкою Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області підтверджується факт, що [PERSON] та [PERSON] , дійсно проживали в одному господарстві і вели його спільно в житловому будинку [ADDRESS] до дня його смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене просили встановити факт проживання [PERSON] , однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , в селі Михайлівська-Рубежівка Києво- Святошинського району Київської області, в період з дня народження і до часу відкриття спадщини, тобто до [INFO] . Заявники та їх представники у судове засідання з`явились, надіслали до суду заяву, згідно якої вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, відзиву не надали, про день слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується спадковою справою №1576/2009 до майна якого відкрита 18 вересня 2009 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт посвідчений 05.09.2007 року секретарем виконавчого комітету Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Вітвицькою К.Ф. за реєстрованим номером 98, за умовами якого належний йому житловий будинок [ADDRESS] та для ведення особистого селянського господарства він заповів сину [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , спадкова справа №110/2017 до майна якого відкрита 29 грудня 2017 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою. На випадок своєї смерті [PERSON] заповітів не залишив. Як вбачається із матеріалів справи, 19.12.2017 за р. № 454 від імені дочки [PERSON] - [PERSON] - до Першої київської обласної державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 110/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 29.12.2017 р. від імені сина [PERSON] - [PERSON] - до Першої київської обласної державної нотаріальної контори надійшла заява за № 468 про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . 29.12.2017 р. від імені сина [PERSON] - [PERSON] до Першої київської обласної державної нотаріальної контори надійшла заява № 467 про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька, на користь [PERSON] . 29.12.2017 р. від імені сина [PERSON] - [PERSON] до Першої київської обласної державної нотаріальної контори надійшла заява № 469 про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька, на користь [PERSON] . Як вбачається із матеріалів спадкової справи в своїй заяві гр. [PERSON] просив видати на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером 3222485201:01:026:0029, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), і на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2390 га з кадастровим номером 3222485201:01:026:0030, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням 1/4 частки спадщини, від якої відмовився на користь [PERSON] син спадкодавця - [PERSON] , що належали померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за заповітом, посвідченим 05.09.2007 р. секретарем виконавчого комітету Михайлівсько- Рубежівської сільської ради Києво-Святошинзького району Київської області Вітвицькою К.Ф. за реєстровим номером 98, був його син - [PERSON] , а [PERSON] просила видати на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером 3222485201:01:026:0029 розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), і на 1/2 частку земельної ділянки площею 0 2390 га з кадастровим номером 3222485201:01:026:0030, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням 1/4 частки спадщини, від якої відмовився на користь [PERSON] син спадкодавця - [PERSON] , що належали померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за заповітом, посвідченим 05.09.2007 р. секретарем виконавчого комітету Михайлівсько-Рубежівської сільської, ради Києво-Святошинського району Київської області Вітвицькою К.Ф. за реєстровим номером 98, був його син - [PERSON] . При цьому спадщину, що залишилася після смерті померлого [INFO] [PERSON] , його син [PERSON] , який помер [INFO] , в установлений законом строк не прийняв. Однак, як вбачається із постанови державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Панікар В.М. їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що спадщину, залишилася після смерті померлого [INFO] [PERSON] , його син [PERSON] , який [INFO], в установлений законом строк не прийняв. Довідкою Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.08.2020 за №723 підтверджується факт, що [PERSON] та [PERSON] , дійсно проживали в одному господарстві і вели його спільно в житловому будинку [ADDRESS] до дня його смерті [PERSON] . Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявники зазначають, що встановлення такого факту їм необхідно для отримання спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1264 ЦК України передбачає,що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частинам 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 3 СК України, передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.д. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою встановлення факту спільного проживання [PERSON] , однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , в селі Михайлівська-Рубежівка Києво-Святошинського району Київської області, в період з дня народження і до часу відкриття спадщини, тобто до [INFO] є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна заявниками, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Встановивши, що факт, який просять встановити заявники має для нього юридичне значення, а також давши оцінку доказам, якими підтверджується вказаний факт, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення їх заяви.

Outcome: approved