Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Заявники в порядку ст. 234 ЦПК України та ст. 109 СК України звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилались на те, що між ними 22.09.2009 року було зареєстровано шлюб. [INFO] року народився син - [PERSON] . Вказували, що невдовзі після реєстрації шлюбу між ними почали виникати суперечки внаслідок діаметрально протилежних поглядів на родину, сімейне життя, у зв'язку з чим їх фактичні сімейні стосунки припинені. На даний момент між ними не існує спору про місце проживання дитини, а також майнових спорів. У зв'язку з наведеним, просили розірвати шлюб між ними. В судовому засіданні заявники наполягали на розірванні шлюбу та вказували, що розірвання шлюбу відповідає їх волі. Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що остання обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 22 вересня 2009 року між заявниками було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1839 (а/с 6). Під час даного шлюбу у сторін [INFO] року народився син - [PERSON] (а/с 5). Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У відповідності до змісту п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти;яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їх малолітнього сина, що підтверджується нотаріально посвідченим договором. (а/с 22). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу 17.09..2015 року та на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви в порядку ч. 4 ст. 109 СК України до суду не звертались. За таких обставин, зважаючи на подану спільну заяву про розірвання шлюбу, наявність нотаріально посвідченого договору щодо узгодженого сторонами порядку утримання спільного сина, суд вважає, що подальше збереження сім'ї сторін є неможливим та таким що буде суперечити інтересам кожного з подружжя, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved