Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою, в якій просили розірвати шлюб, зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі. Свої вимоги мотивували тим, що 21 вересня 2007 року зареєстрували свій шлюб. Від подружнього життя в них є неповнолітня донька - [PERSON] [INFO]. Але спільне життя у них не склалося, відносини між ними стали псуватися, в сім'ї почалися постійні сварки, вони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих сімейних питань, переконалися, що є зовсім різними людьми і тому в їх інтересах і в інтересах їх дитини вирішили розірвати шлюб. Починаючи з серпня 2014 року проживають окремо один від одного. Вони досягли письмової угоди про те, що після розірвання шлюбу [PERSON] постійно братиме участь у вихованні доньки та до досягнення нею повноліття щомісячно буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення її життя. Проживати їх донька [PERSON] буде разом із матір'ю - [PERSON] Заявники у судове засідання не зявилися, надали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, доводи заяви підтримали. Представник Служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації також у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечувала, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 064863 підтверджується, що 21.09.2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворівського районного управління юстиції у м. Одесі, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON], актовий запис № 960. Із свідоцтва про народження серії І-БК №003940, виданого 25.06.2009 року Генеральним консульством України в Стамбулі вбачається, що під час шлюбних відносин у заявників 16.02.2009 року народилась дитина [PERSON], актовий запис в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження - 4. Як вбачається з аліментного належним чином нотаріально засвідченого договору, укладеного 10.02.2017 року, який діє до 16.02.2028 року, між батьками: [PERSON] та [PERSON], визначено, що платник аліментів буде сплачувати їх у твердій грошовій сумі. Сторони прийшли до згоди, що [PERSON] буде сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у сумі одна тисяча (1000) гривень щомісячно до кожного двадцятого числа наступного місяця. У випадку, якщо матеріальний стан [PERSON] зміниться таким чином, що його доходи значно зменшаться, розмір аліментів може бути встановлений за домовленістю Сторін на строк за їх домовленістю. Така домовленість про зменшення розміру аліментів повинна бути викладена шляхом змін (доповнень) до Договору. Встановлені в договорі суми виплат за аліментами на утримання дитини до 10 січня кожного року будуть індексуватися відповідно до закону. Сторони домовилися, що кошти будуть передаватися (перераховуватися) на особистий рахунок [PERSON], який вона зобов'язується відкрити у банківській установі на свій розсуд, про що зобов'язується повідомити платника аліментів [PERSON] Сторони домовились, що у разі необхідності участі платника аліментів у додаткових витратах на дитину, платник аліментів зобов'язується приймати безпосередню участь та фінансувати такі витрата, викликані такими обставинами, як навчання, фізичним та духовним розвитком, відповідно до норм Сімейного кодексу України. Відповідно зі\~ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п.8 своєї постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1\~ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, судом встановлено, що шлюб між заявниками розпався остаточно, носить формальний характер, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, крім того існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу, вони не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, у звязку з чим суд вважає, що шлюб має бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved