Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Заявник\~звернувся до суду із заявою, що хворий [PERSON], якого визнано недієздатним, у звязку із загостренням психічного захворювання та погіршенням стану потребує надання йому психіатричної допомоги в умовах стаціонару у психіатричному закладі, посилаючись на згоду опікуна недієздатної особи та рішення лікаря-психіатра. Представник заявника, прокурор і законний представник особи, щодо якої розглядається питання про госпіталізацію, в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 7 березня 2007 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним та встановлено опіку і опікуном призначено його сестру [PERSON]. Згідно із записами первинного огляду лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатричне наркологічне медичне обєднання» від 21.09.2016 року, громадянин [PERSON], страждає на розлад у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, апатико-дисоціативний дефект. У звязку із погіршенням психічного стану та неможливістю здійснювати його догляд хвора потребує постійного стороннього догляду і нагляду. 7 березня 2016 року опікуном недієздатного [PERSON], у письмовому вигляді надано усвідомлену згоду на надання його підопічному стаціонарної психіатричної допомоги в Комунальний заклад Київської обласної ради «Обласне психіатричне наркологічне медичне обєднання». Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від № 2-рп/2016 від 1.06.2013 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу), визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року\~№ 1489-III\~з наступними змінами у взаємозвязку з положенням ч.2 цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У мотивувальній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України вказано такий порядок його виконання: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Враховуючи медичні дані щодо психічного стану здоровя громадянина [PERSON]М, який погіршився, направлення лікаря за місцем проживання на госпіталізацію до психіатричної лікарні, записи первинного огляду лікаря-психіатра щодо необхідності стаціонарного лікування та згоду опікуна на надання її підопічній стаціонарної психіатричної допомоги, суд приходить до висновку, що існують передбачені ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для госпіталізації недієздатної до психіатричного закладу. Таким чином, заяву психіатричної установи необхідно задовольнити через її обґрунтованість. На підставі викладеного та

Outcome: approved