Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Заявник представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі ТОККПНЛ) [PERSON] звернулася до суду із заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу. В обґрунтування вимог посилається на те, що в [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. 19 грудня 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка підтвердила необхідність госпіталізації для стаціонарного обстеження та лікування без усвідомленої згоди у звязку з неможливістю отримання такоїзгоди внаслідок його психічного стану. У судовому засіданні представник ТОККПНЛ [PERSON] заяву підтримала та пояснила, що громадянин [PERSON] згоди на госпіталізацію не дає і не може дати, оскільки визнаний судом недієздатним, через хворобу не усвідомлює необхідності його лікування, психічний розлад є тяжким, внаслідок хвороби несе небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду свому здоровю внаслідок погіршення психічного стану. Обстеження [PERSON] можливе лише в умовах стаціонару. З цих підстав просила заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні пояснила, що вважає заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в ТОККПНЛ без його згоди підставною, просила задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні через його психічний стан не зміг дати жодних пояснень. Опікун [PERSON] [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що психічний стан його брата останнім часом погіршився і за рекомендаціями лікарів ТОККПНЛ на даний час йому необхідно пройти обстеження і лікування в умовах стаціонару. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного: Судом установлено, що [PERSON], [INFO], 19 грудня 2017 року поступив на стаціонарне обстеження та лікування у стаціонарне психіатричне відділення ТОККПНЛ, за скеруванням чергового лікаря ТОККПНЛ [PERSON] З цих підстав [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови комісії [PERSON], завідувача кафедрою [PERSON], та виконувачем обовязків завідувача відділу лікарем [PERSON] Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів [PERSON] страждає на психічні розлади з народження. Неодноразово лікувався стаціонарно в умовах ТОККПНЛ (дитяче, підліткове відділення, 2 психіатричне відділення). У пацієнта наявні погіршення психічного стану: впродовж останнього часу є неспокійним, періодично кричить, не реагує на зауваження рідних, блукає по селу, чіпляється до перехожих, приносить із цвинтаря старі хрести і надгробні памятники додому. Витягує дорожні знаки з проїзної частини дороги. Ходить по подвірю чужих людей та намагається щось вкрасти. Проявляє агресію до своєї матері, яка є інвалідом та пересується в інвалідному візку. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, що обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога та внаслідок того, що він має наміри та вчиняє дії, які являються собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих. Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2015 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Згідно з зазначеним рішенням йому призначено опікуна його брата [PERSON]. Можливість госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю не відповідає Конституції України, що встановлено рішенням Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року (справа № 1-1/2016). Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Оскільки на підставі зібраних у справі доказів, у тому числі висновку комісії лікарів-психіатрів установлено, що обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, у нього наявний тяжкий психічний розлад, що обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога та внаслідок того, що він має наміри та вчиняє дії, які являються собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих, суд вбачає наявність підстав, передбачених статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання, що заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу без його згоди слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved