Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Заяву мотивує тим, що він вирішив прийняти спадщину після смерті своєї мами [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вона прийняла спадщину своєї мами [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Коли заявник звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, йому було відмовлено. При цьому відмову нотаріус мотивував тим, що з представлених ним документів, зокрема у свідоцтві про народження його матері [PERSON] , її матір`ю вказана « [PERSON] », що не відповідає імені померлого її спадкодавця із свідоцтва про смерть « [PERSON] » і у правовстановлюючому документі, державному акті про право приватної власності на земельну ділянку власником вказана, спадкодавець « [PERSON] ». Таким чином правовстановлюючі документи не підтверджуються приналежність цього майна померлому спадкодавцю [PERSON] , із-за однієї букви в імені « [PERSON] » і « [PERSON] », і те що померла [PERSON] була мамою для його мами [PERSON] , так як ім`я спадкодавця « [PERSON] » в маминому свідоцтві про народження , не збігається з іменем померлої « [PERSON] ». Тому заявник змушений звернутися до суду та просить встановити факт приналежності правовстановлюючих документів, померлій бабці [PERSON] та факт родинних відносин між його мамою [PERSON] та [PERSON] , так як у свідоцтві про народження матері , її мати записана « [PERSON] ». В судове засідання представник заявника подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву про встановлення факту підтримує та просить суд задоволити подану заяву. Заінтересована особа в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснює, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.19), а [INFO] померла [PERSON] (а.с.18). З матеріалів справи вбачається, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] яка померла [INFO] , через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин між покійною [PERSON] та [PERSON] , окрім цього, згідно Державного акту на право приватної власності на землю власником вказана [PERSON] , що не відповідає імені спадкодавця « [PERSON] » (а.с.21). Як встановлено в судовому засіданні, з свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її батьками записані: [PERSON] , а мати [PERSON] (а.с.10). З свідоцтва про одруження слідує, що [PERSON] одружилася із [PERSON] (а.с.15). В свідоцтві про народження [PERSON] вбачається що її мати вказана вже як Параска 10). При тому що батько один і той же « [PERSON] » в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про шлюб батьків . Також після її одруження [INFO] , через 10 міс. народилася в них у шлюбі його мати [PERSON] , [INFO] , що видно із її свідоцтва про народження де батьками записані вищевказані особи, також їх шлюб і його народження реєструвалось в одному селі Довгий Войнилів Калуського р-ну (а.с.6). Крім того згідно довідки Верхнянської с/ради ОТГ №729 від 15.11.2019 року вказано, що [PERSON] є тією самою особою, що і [PERSON] , яка у свідоцтві про народження свої дочки [PERSON] , помилково вказана на ім`я [PERSON] (а.с.20). Також зазначено, що [PERSON] , з своєю дочкою [PERSON] та внуком (позивачем по справі) [PERSON] проживали разом і вели спільне господарство по адресу [ADDRESS] . Згідно записів в погосподарській книзі виконкому Довговойнилівської с/Р за №365 /довідка Довговойнилівської с/Р №919 від 18.09.2018р./ гр. [PERSON] , яка померла [INFO] постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті в [ADDRESS] і на день смерті в спадковому будинку проживали вона , голова двору, його мати [PERSON] , а її дочка, [PERSON] внук, що ще раз підтверджує їхні родинні відносини, а саме, що [PERSON] була матір`ю для [PERSON] (а.с.23). \~ \~ \~ \~З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що приналежність правовстановлюючих документів [PERSON] , а саме державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІІ-Іф №049213 виданого на ім`я [PERSON] прослідковується шляхом аналізу та співставлення різних документів про їх особи. Таку розбіжність в імені [PERSON] і Анна букви «г і а» можна назвати випадковою помилкою , адже навіть помилка в її 2-х повторних свідоцтва про її народження [PERSON] / в одному вона [PERSON] , а в другому [PERSON] , що ще раз підтверджує помилковість записів у імені [PERSON] і [PERSON] . Також згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, у вищевказаному державному акті на право приватної власності на землю серія ІІІ ІФ №049213 від 10.07.1999р. виданий Довговойнилівською сільською радою, в якому прізвище вказано « [PERSON] » належить [PERSON] , яка померла [INFO] . За таких обставин слід встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ ІФ №049213 від 10.07.1999р. виданий Довговойнилівською сільською радою [PERSON] , яка померла [INFO] та юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , являється матір`ю [PERSON] , [INFO] . Встановлення вказаних фактів породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його цивільні права. Іншої можливості встановити дані факти заявник немає, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, п.п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України,

Outcome: approved