Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, у якій зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON], в наслідок чого було видане свідоцтво про смерть на тимчасово окупованій території, яке не створює правових наслідків та позбавляє заявника можливості отримати свідоцтво державного зразка. У зв'язку з чим просить суд встановити факт смерті [PERSON], громадянинки України, [INFO], уродженки Республіки Казахстан, м.Петропавловськ, яка померла [INFO] у м.Ялта Автономної Республіки Крим. В судове засідання заявник не зявився, надав на адресу суду заяву, якою підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених у заяві та просила суд задовольнити вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до п.5 ч.2ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 1ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні надав лист-відмову №699/07/07.07-51 від 09.12.2016 року щодо реєстрації смерті [PERSON], оскільки свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових наслідків Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, свідоцтво про смерть, які були видані органами, які створені та діють у порядку не передбаченому законом не створює правових наслідків, що позбавляє заявника, яка є громадянкою України, провести державну реєстрацію смерті померлого [PERSON]. Так відповідно до ч.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що Підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати факт смерті [PERSON], у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Факт смерті [PERSON] підтверджено в судовому засіданні як документально за допомогою наданих копій документів. У суду немає жодних підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість письмових доказів та встановлених у судовому засіданні фактів. Таким чином, зібранні у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення вказаної заяви, що передбачено п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті, а також враховуючи те, що встановлення факту смерті [PERSON] для Заявника має юридичне значення - суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника щодо встановлення факту смерті [PERSON], який є батьком її чоловіка, оскільки реєстрація смерті не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved