Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] . Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з земельної частки (пай), площею 7, 37 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території с.Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області. Заявник вказує, що вона є єдиним спадкоємцем майна померлого, на день смерті [PERSON] у шлюбі не перебував, інших дітей не має, заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, заявник звернулася до нотаріуса, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщину, та було роз`яснено, що згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, Свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. [PERSON] вказала, що доказом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки вона має оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім`я спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року за №18/5. Зважаючи на вище вказане, заявник вимушена була звернутися до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини. 26.07.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі. На підставі клопотання Новомиколаївської селищної ради, було ухвалою суду від 21.09.2021 року замінено заінтересовану особу на належну, а саме на Тернуватську селищну об`єднану територіальну громаду. Заявник в судове засідання не з`явилася, представник заявника до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та довірителя, на задоволенні вимог наполягала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, заперечень не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно до ст. 293 ЦПК України , в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб , якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно копії свідоцтва про народження(а.с.13), [INFO] народилася [PERSON] , в графі батько зазначено « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про шлюб(а.с.14), [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. [INFO] помер батько заявника [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть(а.с.15). Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з земельної частки (пай), площею 7, 37 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території с.Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області, про що свідчить копія сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім`я спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року за №18/5(а.с.11). Заявник вказує, що вона є єдиним спадкоємцем майна померлого, на день смерті [PERSON] у шлюбі не перебував, інших дітей не має, заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Також [PERSON] зазначила, що оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, заявник звернулася до нотаріуса, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщину, про що свідчить копія постанови(а.с.9-10). Зважаючи на вище вказане, заявник вимушена була звернутися до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно абз.2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Відповідно до абз. 1,2 п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5 (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу (1540-06). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved