Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Заявник звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на 49/100 часток житлового будинку з надвірними побудовами в порядку набувальної давнини. В обгрунтування своїх вимог вказала, що вона - [PERSON], з 18.05.1978 року зареєстрована та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Народного суду Пролетарського району м. Донецька від 11.10.1967 року, визнано за позивачем право приватної власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з І частки: кімнат І-І, І-2, погребу та відповідає ідеальній частки 0,51, загальною вартістю 847,48 руб. Зазначене рішення набрало чинності, проте зареєструвати його в КП БТІ ні позивач, ні [PERSON] не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. Крім того позивач не звернула уваги на те, що в рішенні в її прізвищі припущена помилка. [PERSON] у 1989 році зібрав свої особисті речі та пішов з дому у невідомому напрямку та з цього часу за вищевказаною адресою не з'являвся. Позивач вказала, що на протязі більш ніж 20 років вона володіє та користується всім житловим будинком з надвірними побудовами, самостійно займається його утриманням та ремонтом, доглядає сад, город. Вважає, що набула право власності на будинок в порядку набувальної давнини. Просила встановити факт належності їй - [PERSON] на праві власності 51/100 частки житлового будинку з надвірними побудовами, та визнати за нею право власності в порядку набувальної давнини на 49/100 часток житлового будинку з надвірними побудовами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 60,0 кв.м., в тому числі житловою 33,2 кв.м., літньої кухні літ. Б, гаражу літ. В, сараю літ. Г, вбиральні літ. Д, сараю літ. Е, вбиральні літ. И, зливної ями літ. К., огородження № 1-3, тротуару І. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, за участі її представника. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві. Представник відповідача - Виконавчий комітет Пролетарської районної у м. Донецьку ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив справу розглядати в його відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] помер [INFO], згідно актового запису № 1856 від 21.10.2011 року. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно копії паспорта (серія [NUMBER]), прізвище позивача вказано як «[PERSON]», яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до копії ідентифікаційного коду, прізвище позивача вказано як «[PERSON]» ( а.с. 4). Як вбачається з копії рішення Народного суду Пролетарського району м. Донецька від 11.10.1967 року, визнано за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частину домоволодіння, яке складається з І частки: кімнат І-І, І-2, погребу та відповідає ідеальній частки 0,51, загальною вартістю 847,48 руб., що розташоване за адресою: [ADDRESS], ( а.с. 9). Згідно технічного паспорту, [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення народного суду Пролетарського району м. Донецька від 11.10.1967 року (а.с. 10) Як вбачається з квитанцій, комунальні послуги сплачує [PERSON] (а.с. 15-17). На підставі повідомлення КП БТІ м. Донецька, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстровано станом на 31.12.2012 року на ім'я [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки (а.с. 28). Відповідно до копії актового запису про смерть № 1856 від 21.10.2011 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 43). Згідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України,суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для набуття спадщини потрібно щоб спадкоємець його прийняв. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За наведених обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та встановити факт належності [PERSON] на праві власності 51/100 частки житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS], та визнати за нею право власності в порядку набувальної давнини на 49/100 часток житлового будинку з надвірними побудовами за вищевказаною адресою. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, а у резолютивній частині рішення суду, згідно з абзацом 4 п.4 ст. 215 ЦПК України, зазначається розподіл судових витрат. Згідно Закону України «Про судовий збір» від 01.01.2014 року, розмір судового збору майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 гривень та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3654 гривні. Тому за подання до суду позовної заяви позивачем належало сплатити судовий збір в розмірі 671,73 грн. Згідно квитанції № 1 від 26.03.2014 року (а.с.1) позивачкою судовий збір було сплачено не в повному обсязі, а саме 243,60 гривні. У випадку сплати позивачем судового збору в меншому розмірі, суд при постановленні рішення вирішує питання щодо стягнення недоплаченого судового збору, а саме 428,13 гривень (671,73 грн. - 243,60 грн.). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь державного бюджету суму недоплаченого судового збору у розмірі 428,13 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 234, 256 ЦПК України, ст. 344, 548, 549, 1223, 1226, 1268 ЦК України,

Outcome: approved