Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Заявник звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою, в якій просить визнати свого сина [PERSON], [INFO], недієздатним, оскільки він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та призначити її опікуном. В судове засідання заявник та її представник не зявились, від них надійшло клопотання з проханням розглянути заяву за їх відсутності, вимоги, викладені в заяві підтримують у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилась, від неї надійшло клопотання з проханням розглянути заяву за її відсутності, вимоги, викладені в заяві визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено та документально підтверджено, що заявник [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до довідки голови квартального комітету № 84 від 11 серпня 2016 року [PERSON], [INFO], проживає разом із заявницею за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Монастирська (Воровського), буд. 153 /а.с.9/. Згідно копії посвідчення серії ААБ № 054852, виданого 26 жовтня 2011 року УПСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області, [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства І Б групи /а.с.6/. В матеріалах справи також мається довідка до акту огляду МСЕК серія МСЕ № 098251 від 23 січня 1996 року, згідно якої [PERSON], [INFO], є інвалідом 1 групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду /а.с.7,8/. Внаслідок хвороби [PERSON] не може обслуговувати себе самостійно та свідомо вчиняти будь-які дії. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №514 від 06 жовтня 2016 року, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості в ступені неглибокої імбецильності внаслідок органічного ураження головного мозку, з епісиндромом у анамнезі. Внаслідок чого, він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними /а.с.36-40/. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Також, відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку. Однак, що стосується позовних вимог в частині встановлення опіки над [PERSON] та призначення йому опікуна [PERSON], то в цій частині заява задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, лише після подання органу опіки та піклування над [PERSON]Л може бути встановлена опіка та йому призначено опікуна. Таким чином, враховуючи вищевикладене, зокрема те, що в ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому суд вважає можливим частково задовольнити заяву та визнати [PERSON] недієздатним та призначити над ними опіку.

Outcome: partial