Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою у якій просить встановити факт смерті [PERSON]. Заява мотивована смертю [INFO] року його батька - [PERSON], який проживав на тимчасово окупованій території України у м.Луганську, його зверненням до органів державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті батька та відмовою в здійсненні такої реєстрації з підстав невідповідності пред'явленого заявником документу на підтвердження факту смерті та за причини незаконності дій органу на тимчасово окупованій території, що видавав даний документ. Заявник у судовому засіданні вимогу заяви підтримав та просив її задовольнити. Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та паспортними даними [PERSON] (а.с.10, 11). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту Святошинської районної державної адміністрації від 16.11.2015 року № [NUMBER] [PERSON] - особа, що була переміщена з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с.8). На підтвердження факту смерті [INFO] року [PERSON] заявник надає лікарське свідоцтво про смерть № 20/ф (а.с.3). Суд, зважаючи на належність вищезазначених доказів, які підтверджують факт смерті вважає їх недопустимими, оскільки видані неповноважними на те особами, а тому ухвалюючи рішення не бере їх до уваги як беззастережні. Суд приймає за належні та допустимі докази фото та відео матеріали похорону та місця, де захоронений [PERSON] (а.с.12, 13). Допитаний в якості свідка заявник пояснив суду обставини, щодо факту смерті [PERSON], що є логічними та такими, що підтверджують інші докази факту смерті [PERSON] Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275 від 02 грудня 2015 року м.Луганськ віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території. У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник обґрунтував заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть його батька [PERSON] у певний час та в певному місці. Виходячи з викладеного вище, суд вважає заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved