Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Заявник звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва Арійончик К.В., заінтересована особа: [PERSON] Скарга мотивована тим, що 28.10.2008 Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-4004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2008 і до його повноліття, за яким було відкрито виконавче провадження № 10138086. [INFO] сину скаржника [PERSON] виповнилося 18 років. Однак, починаючи з 2008 року і по теперішній час боржником не сплачено жодної виплати по аліментам, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 120000,00 грн. 19.12.2018 державним виконавцем Арійончик К.В. на підставі п. 7 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначено, що в ході примусового виконання вжитими державним виконавцем заходами виконати рішення не виявилось можливим. Заявник вважає дану постанову незаконною, оскільки у боржника наявна непогашена заборгованість по аліментам, а закінчивши виконавче провадження без фактичного стягнення суми боргу державний виконавець порушив встановлені законом гарантії щодо виконання рішення суду. Посилаючись на наведене, просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва Арійончик К.В. від 19.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 10138086. Заявник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Державний виконавець Деснянського РВДВС м. Києва Арійончик К.В. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду інформацію про хід виконавчого провадження. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.10.2008 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. На підставі вказаного рішення суду 14.11.2008 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-4004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2008 до досягнення дитиною повноліття, який пред`явлено для виконання до Деснянського РВДВС м. Києва. [INFO] [PERSON] досягнув 18-річного віку. 01.09.2018 державним виконавцем Деснянського РВДВС м. Києва Арійончик К.В. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на цю дату складає 120000,00 грн. 19.12.2018 державним виконавцем Деснянського РВДВС м. Києва Арійончик К.В. на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки в ході примусового виконання вжитими державним виконавцем заходами виконати рішення не виявилось можливим. Боржник доходу не має, майна не розшукано. В рамках виконавчого провадження накладене арешт на майно та рахунки боржника, також внесено відповідний запис до державного реєстру заборон. У боржника є наявна непогашена заборгованість по аліментам, яка складає 120000,00 грн. Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У відповідності до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (19.12.2018) у боржника була наявна заборгованість по аліментам у розмірі 120000,00 грн. Таким чином, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем були порушені вимоги п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказане виконавче провадження було закінчене за наявності заборгованості із стягнення відповідних платежів, про що прямо зазначається у самій постанові. Разом з тим, з наданої державним виконавцем інформаційної довідки про хід виконавчого провадження вбачається, що 26.03.2019 державним виконавцем Арійончик К.В. за заявою стягувача [PERSON] відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4004, виданого 14.11.2008 Оболонським районним судом м. Києва, для подальшого провадження виконавчих дій. Згідно вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Відтак, з огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про визнання дій державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.12.2018 неправомірними. При цьому, належним способом захисту порушеного права заявника в даному випадку є відновлення виконавчого провадження. Разом з тим, як встановлено судом вище, на час розгляду даної скарги виконавче провадження відновлено, тобто державний виконавець у добровільному порядку усунув допущені ним порушення, а тому у суду відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial