Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], місце народження с. Кадіївка Луганської області, 25 січня 2016 року в Луганській області, м. Ровеньки. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 25 січня 2016 року у місті Ровеньки Луганської області помер її чоловік [PERSON], [INFO]. Заявниця не має можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка у звязку з тим, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, визначеною Верховною Радою України. Встановлення факту смерті чоловіка необхідно для отримання свідоцтва про смерть останнього. Позивачкою була надана заява про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 16.10.2008 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Як вбачається із матеріалів справи, 25 січня 2016 року у місті Ровеньки Луганської області помер [PERSON], [INFO], про що 26 січня 2016 року идано свідоцтво про смерть № 29. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Луганська область визначена тимчасово окупованою територією відповідно до п.1 ч.1 ст.3 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку ст.1 цього Закону є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно п. 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до розяснень, наданих у п.18постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Згідно пункту 8 частини першої статті 367 суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved