Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Заявник звернулася в суд з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю спадкодавця та спадкоємця, в якій зазначила, що з березня 2000 року вона та [PERSON], після смерті дружини останнього, стали проживати разом однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, були повязані спільним побутом, сімейним бюджетом, мали взаємні права та обвязки. До державних органів реєстрації актів цивільного стану з заявою про реєстрацію шлюбу заявниця та [PERSON] не звертались, оскільки, з урахуванням віку не вбачали в цьому потреби. Від початку сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] проживали у [INFO], який належить на праві приватної власності заявниці. 10-11 жовтня 2014 року у [PERSON] стався інсульт та заявниця разом зі своїм сином здійснювала за ним догляд, викликали лікаря, зверталися за медичною допомогою. 27 грудня 2014 року [PERSON] помер. За життя [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємців у померлого не має, оскільки його дружина [PERSON], померла 19 січня 2000 року та 17 травня 1998 року помер його єдиний син [PERSON]. Крім того, факт проживання заявника та [PERSON] однією сімєю підтверджено актом Василівської міської ради Запорізької області, в якому вказано про сумісне проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: вул. Дзержинського, буд.57, м. Василівка, Запорізької області. Встановлення юридичного факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] не менш як пять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не зявилися, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися у судове засідання. Свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитані у судовому засіданні 13 квітня 2016 року, давали суду аналогічні покази та суду пояснили, що [PERSON] та [PERSON] дійсно з кінця зими 2000 року проживали разом як дружина та чоловік, за адресою: м.Василівка вул. Дзержинського,57, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Після інсульту у [PERSON], який стався у жовтні 2014 року, [PERSON] та її син доглядали за ним до його смерті, здійснювали його поховання. При наданні свідкам фотознімків, доданих до заяви, свідки пояснювали, що на цих фото (а.с.31) зображені [PERSON] та [PERSON], ці знімки зроблені під час їх сумісного проживання. Інших спадкоємців у померлого не має, оскільки його дружина [PERSON], померла 19 січня 2000 року, 17 травня 1998 року помер його єдиний син [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, надані суду докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з березня 2000 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, були повязані спільним побутом, сімейним бюджетом, мали взаємні права та обвязки, що підтверджено показами допитаних судом свідків, актом обстеження фактичного проживання [PERSON] за адресою: м.Василівка, вул. Дзержинського, 57, складеного головою квартального комітету м.Василівка, завіреного підписом депутата Василівської міської ради та печаткою вказаної Ради. В акті зазначено, що [PERSON] та [PERSON] з 2000 року фактично проживали у громадянському шлюбі і спільно вели господарство, за вказаною адресою до смерті [PERSON] (а.с.16). Від початку сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] проживали у [INFO], який належить на праві приватної власності заявниці, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с.8), актом про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію домоволодіння (а.с.9), витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку за адресою вул. Дзержинського,57 в м.Василівка Запорізької області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.12). Відповідно до довідки Василівської міської ради Запорізької області [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за вказаною адресою (а.с.15). Відповідно до довідки Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області, померлий 27 грудня 2014 року [PERSON] з 1975 року був зареєстрований у [INFO], але з 2000 року не проживав постійно за вказаною адресою. На день його смерті, за цією адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав. (а.с.18). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, та копії актових записів про смерть [PERSON] помер 17 травня 1998 року у с. Лугове Василівського району Запорізької області у віці 22 роки; [PERSON] померла 19 січня 2000 року у м.Василівка Запорізької області (а.с.35-39). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджено повідомленням Василівської державної нотаріальної контори та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с.46-47). Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №79/2001 (а.с.48-49), з копії якої вбачається, що її чоловік [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, подавши про це заяву нотаріусу 05 березня 2001 року, а спадщину прийняв син покійної - [PERSON], батьком якого [PERSON] не є, а тому рішення по цій справі на права та обовязки [PERSON] не буде впливати (а.с.52-10). Факт смерті [PERSON], який помер у віці 76 років 27 грудня 2014 року, підтверджено свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі (а.с.6). Встановлення юридичного факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] не менш як пять років до часу відкриття спадщини має значення для оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину заявником. Відповідно до ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Крім того, в порядку ст. 1270 Цивільного кодексу України [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак отримала відповідь щодо необхідності підтвердження родинних звязків із спадкодавцем, в том числі шляхом надання рішення суду про встановлення факту родинних відносин та інших відносин. Згідно ст. 256 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядають справи про встановлення фату проживання однією сімєю чоловіка і жінки без шлюбу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до 01.01.2004 року (набрання Цивільним кодексом України чинності). Таким чином, у суду є всі підстави для задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сімю, оскільки у судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] з березня 2000 року проживала однією сімєю з [PERSON] у м.Василівка Запорізької області по вул. Дзержинського,57 як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу до дня смерті [PERSON], який помер 27 грудня 2014 року, протягом більше ніж пяти років. На підставі викладеного,

Outcome: approved