Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, у якому вказала, що з 1981 року по 2004 року її мати [PERSON] проживала однією сім?єю зі [PERSON]. Від спільного життя [INFO] у них народилась донька - [PERSON]. У її свідоцтві про народження запис про батька був зроблений на підставі ст..55 КЗоБС України. У 1994 році її батьки переїхали з будинку по вул.. Григоращенко у квартиру по вул.. Нестерова у м. Горлівка. [INFO] її батько - [PERSON] помер. Протягом життя її батьки так і не зареєстрували шлюб та не внесли зміни до актового запису у свідоцтві про її народження. Просить суд встановити факт визнання батьківства [PERSON], померлого [INFO] відносно неї, [PERSON], [INFO]. Заявник та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, мотивуючи їх аналогічно викладеному у заяві. Представник заінтересованої особи - Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції в судове засідання не з?явився, письмово просив суд розглянути справу в його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала з матір?ю заявниці та мешкала по сусідству до 1994 року. Заявниця мешкала разом з матір?ю та батьком [PERSON]. Крім того, їй відомо, що після народження [PERSON], її мати посварилася зі [PERSON] та у свідоцтві про народження доньки записала прізвище - «[PERSON]», по батькові - «[PERSON]». [PERSON] відносився до заявниці як до доньки, дарував подарунки, інших дітей у нього не було. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що заявницю знає по сусідству з 1994 року. З сім'єю заявниці вона дружить сім?ями, святкували свята разом. Мати заявниці та [PERSON] вели спільне господарство. Сумнівів не виникало, що заявниця є донькою [PERSON], лише коли [PERSON] захворів, він казав, що у його доньки по батькові не його і він бажає це виправити. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мати заявниці, а [PERSON] є рідним батьком її доньки - [PERSON]. Образившись на [PERSON] вона записала доньку на себе. Зі [PERSON] вона прожила 25 років, вели спільне господарство, але шлюб так і не зареєстрували, зміни у свідоцтві про народження доньки не зробили. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що знав батька заявниці останні 20 років, його батько товаришував з її батьком. [PERSON] піклувався про доньку, мешкали по сусідству з ними однією сімєю. Мав намір знести зміни у свідоцтво про народження доньки, але не встиг. На підставі п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Вислухавши пояснення заявника, її представника, свідків, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Батько заявниці, [PERSON], помер [INFO], що підтверджено відповідними документами. За приписом ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який перебував у шлюбі з матірью дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. За приписом ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імья та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З аналізу заззначених норм Закону, вбачається, що у разі смерті чоловіка, який перебував у шлюбі, факт батьківства можливо встановити судом в окремому провадженні. З прийняттям Сімейного Кодексу суттєво змінились підстави для визначення батьківства та встановлення факту батьківства щодо дитини, яка народилась не раніше січня 2004 року, які суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, батьки заявниці не перебували у шлюбі, проживали з 1981 по 2004 рік разом. [INFO] народилась донька, заявниця по справі. Батьки не виконали свій обовьязок щодо реєстації народження дитини в державному органі реєстації актів цивільного стану. На думку суду, порушивши Конвенцію про права дитини /стаття7/, яка зобовьязує батьків зареєструвати дитину «зразу ж після народження». Встановленої за це відповідальності не понесли. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка є матірью заявниці та пояснила, що вона не перебувала у шлюбі із батьком заявниці, що батьківство щодо доньки не визнано, вона визначила батьківство за іменем свого батька, без узгодження на той час зі своїм чоловіком. Враховуючи встановлене, суд не вбачає підстав, які б унеможливили для батьків заявниці зареєструвати її народженн або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження дитини, реєстрація народження заявниці за заявою родичив також не відбулась. Крім того, питання про встановлення факту проживання однією сімьєю без реєстраціі шлюбу мати заявниці у встановленому порядку не вирішувала, про що заявниця не заперечувала. Крім того, суд відхиляє доказ заявниці по справі - фотографіі, оскільки вони не свідчать про її походження від особи, яка зображена на фотографії. Інших доказів, що свідчать про походження заявниці від [PERSON], в судовому засіданні не здобуто, суд позбавлен можливості зробити це за заявницю. Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичніх осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено обовьязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, засада змагальності в цивільному судочинстві є засадою особистої автономії сторони у цивільному процесі. Від волевиявлення сторони повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторони без її волі на те супречить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд. На підставі вищенаведеного, п.2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,

Outcome: dismissed