Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Заявник звернувся з заявою про надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], що проживає у [INFO]. Заява мотивована тим, що 03.06.2018 року о 08-50 год [PERSON] госпіталізована до гострого психіатричного відділення, надійшла повторно, за викликом матері-опікуна у звязку з погіршенням психічного стану: протягом останніх днів збуджена, відмовляється від прийому медикаментів, зловживає циклодоном, втікає з дому, не реагує на зауваження, бє батька. [PERSON] встановлений діагноз «Шизоафективний розлад, змішаний тип». За висновком комісії лікарів-психіатрів [PERSON] у звязку з загостренням тяжкого психічного захворювання потребує психіатричної допомоги для чого необхідно госпіталізувати до стаціонару. В судовому засіданні представник закладу, він же лікар-психіатр, підтримала заяву у повному обсязі. Зокрема зазначила, що [PERSON] перебуває на обліку з 2013 року. У продовж 2017-2018 років вона була госпіталізована до закладу. На теперішній час вона становить небезпеку для себе та оточуючих. Лікування можливо лише в умовах стаціонару. Опікун - [PERSON] підтримала заяву також пояснила, що [PERSON] припинила приймати ліки. [PERSON] погодилася, що їй потрібне лише амбулаторне лікування. Залучений представник, адвокат [PERSON], заперечувала проти заяви. Прокурор погодився з заявою мотивуючи тим, що для задоволення наявні законні підстави. Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], що проживає у [INFO], хворіє на психічне захворювання. Їй встановлений діагноз «Шизоафективний розлад, змішаний тип». На обліку у психіатра перебуває з 2013 року. Востаннє перебувала на стаціонарному лікуванні по 15.05.2018. 11.09.2014 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми [PERSON], у звязку з психічним захворюванням, визнана недієздатною та над нею встановлено опіку. 03.06.2018 року о 08-50 год [PERSON] госпіталізована до гострого психіатричного відділення, надійшла повторно, за викликом матері-опікуна у звязку з погіршенням психічного стану: протягом останніх днів збуджена, відмовляється від прийому медикаментів, зловживає циклодоном, втікає з дому, не реагує на зауваження. [PERSON] встановлений діагноз «Шизоафективний розлад, змішаний тип». За висновком комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 04.06.2018 року № 01-11/0.7/787 [PERSON] у звязку з тяжким психічним розладом потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару, оскільки лікування можливе лише в умовах стаціонару. Відповідно до ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу за рішенням суду без її усвідомленої згоди, якщо її лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Госпіталізація особи до психіатричного закладу призводить до певних обмежень її прав. Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 8, 29, 55 Конституції України гарантують кожному право на недоторканість та неприпустимість обмежень свободи без відповідного рішення суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за своїм станом здоровя потребує лікування в умовах стаціонару. Таке лікування відповідає його інтересам та інтересам оточуючих. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved