Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Заявник - представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі - ТОККПНЛ) Семенчук І.Я. звернувся до суду з заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу. В обґрунтування вимог посилається на те, що в останнього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка прийшла до висновку, що він потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди. У судовому засіданні представник ТОККПНЛ Семенчук І.Я. заяву підтримав та просив її задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянина [PERSON] у примусовому порядку в ТОККПНЛ без його згоди підтримав. [PERSON] в силу свого психічного стану в судовому засіданні пояснень надати не зміг. Законний представник особи, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити, оскільки її син [PERSON] не в змозі задовольняти свої основні життєві потреби в силу психічного захворювання. Пояснила, що останнім часом його психічний стан погіршився, він часто буває неспокійний, дратівливий, легко збудливий, озлоблений, конфліктний в стосунках з нею, пропадає з дому, нищить побутову техніку, застосовує фізичну силу до неї. Вона є його опікуном на підставі рішення суду і діє виключного в його інтересах. Вважає, що на даний час йому необхідно пройти обстеження в умовах стаціонару. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного: Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2002 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 16 квітня 2003 року вирішено призначити [PERSON] опікуном її сина [PERSON], [INFO]. Судом установлено, що [PERSON], [INFO], поступив на стаціонарне обстеження та лікування в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню 20 жовтня 2016 року за направленням психіатра амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ в супроводі опікуна, матері [PERSON] з діагнозом: помірна розумова відсталість. З цих підстав [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови комісії - Бондаренка О.М., членів комісії - Венгера О.П., Старущака О.В., Семенчука І.Я. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів, пацієнт [PERSON], [INFO], поступив 20 жовтня 2016 року на стаціонарне обстеження та лікування в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню по направленню психіатра амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ з діагнозом: помірна розумова відсталість. Із анамнезу захворювання встановлено, що психічним захворюванням [PERSON] страждає з раннього дитинства. Часто хворів простудними захворюваннями. Ходити почав близько 2-х років, говорити після 4,5 років. Перебував у будинку інтернаті 2 роки, не закінчив жодного класу. Перебуває під опікою матері. Професії не здобув, ніде не працював. Визнаний інвалідом 2 групи з дитинства. В армії не служив. Неодружений. Навички до самообслуговування розвинуті недостатньо. З 1978 року знаходиться на стаціонарному лікуванні в ТОККПНЛ. В минулому переніс 2 операції: холицистектомію та тонзилектомію. Остання госпіталізація в умовах ТОККПНЛ в 2002 році. Поступає на лікування повторно в зв'язку із погіршенням психічного стану пацієнта - зі слів матері в останній час виражено неспокійний, дратівливий, легко збудливий, озлоблений, конфліктний в стосунках з матір'ю аж до станів агресії, не втримується, пропадає з дому, різко реагує коли йому перечать, побив молотком вдома облицювальну плитку на підвіконні, вириває рукави (шланги) від умивальника, унітазу, ламає побутову техніку, яка є вдома, чим знову ж таки спричиняє конфліктні ситуації вдома з матір'ю, вдарив матір. В психічному статусі в свідомості. Мовному контакту неповний. На поставлені запитання відповідає після паузи, обдумування, відповіді вкрай прості, примітивні, часто взагалі не в змозі дати відповідь на те чи інше запитання, не розуміє зміст звернених до нього запитань. Не орієнтується в часі, грубо в місці перебування. Увага нестійка. Завдання на узагальнення та виключення не виконує. Переносний зміст метафор і прислів'їв пояснити не може. Відмічається зниження в інтелектуально-мнестичній сфері. Вольові процеси ослаблені. Емоційно неврівноважений, нестійкий, легко збудливий, схильний до афективних та імпульсивних реакцій. Інструкції виконує вибірково, при спонуканні персоналу. Психомоторно розгальмований, неспокійний, метушливий, постійно поривається кудись йти. Немає усвідомлення, критики до скоєних ним вчинків, до госпіталізації байдужий. Критика значно знижена. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про прийняття [PERSON] на обстеження та лікування згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого пацієнт не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та складає небезпеку для себе та оточуючих у разі ненадання йому відповідної психіатричної допомоги. Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без його згоди, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved