Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем - [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Як спадкоємець за заповітом він фактично прийняв спадщину після її смерті та вступив у володіння і користування спадковим майном, оскільки з 2003 року і до смерті спадкодавця проживав з нею однією сім'єю по [ADDRESS]. У вересні 2016 року заявник звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON], однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та у видачі свідоцтва з підстав відсутності факту прийняття спадщини після її смерті. Таким чином, заявник як спадкоємець позбавлений можливості оформити спадщину та одержати свідоцтво про право на спадщину у позасудовому порядку у нотаріуса. В судовому засіданні заявник дав суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, вимоги заяви підтримав, та просив їх задовольнити. Новоград-Волинська міська рада участь представника у судовому засіданні не забезпечила, подали заяву, в якій просять розгляд справи провести у відсутність представника. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника заінтересованої особи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. В судове засідання прибули свідки [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт проживання заявника зі спадкодавцем з 2003 року та на час відкриття спадщини. Заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2008 р. Відповідно до заповіту, який посвідчений приватним нотаріусом Лавренюк Т.Г. 15.08.2006 р. та зареєстровано в реєстрі за № 1.979, [PERSON] заповіла своє майно [PERSON] Згідно довідки № 295 від 15.09.2016 р. [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно листа приватного нотаріуса від 01.02.2016 р., після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся [PERSON] Свідки підтвердили факт проживання заявника з [PERSON] однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладені обставини, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] з 2003 р. постійно проживав однією сім'єю разом з [PERSON], яка померла [INFO]. Нормою ст. 1268 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини у даній справі не пов'язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved