Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень заявлених вимог, встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої 03 жовтня 2003 року, включно. Заявлені вимоги мотивовані тим, що вона проживала разом із [PERSON] без реєстрації шлюбу у будинку, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Дніпровська, 100/2, який належить його матері [PERSON], померлій 03.10.2003. Після смерті [PERSON], її син [PERSON] не звертався до нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини, оскільки на день її смерті проживали разом. Після смерті [PERSON], 15.12.2012, вона звернулась до нотаріальної контори з приводу спадкування вищезгаданого будинку, проте їй було відмовлено, у звязку із тим, що померлий не прийняв спадщину після померлої матері [PERSON]. У минулих судових засіданнях заявник та його представник заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. У подальшому звернулись із заявами про розгляд справи без їх участі. У минулих судових засіданнях представник заінтересованої особи - Горішньоплавнівська міська рада Полтавської області при розгляді заяви покладався на розсуд суду. У подальшому звернувся із заявою про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення заявника, його представника та представника заінтересованої особи дослідивши представлені у справі письмові докази та сприйнявши безпосередньо покази свідків, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 249263 [PERSON], 03.10.2003 померла (а.с.5). 12.12.2015 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб, про що Відділом ДРАЦС Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, було зроблено відповідний актовий запис за № 401 (а.с.6). 09.06.2017 [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 349333 (а.с.7). Заявник звернулась до Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено, як убачається з їх письмової відповіді у звязку з тим, що у відповідності до діючого законодавства України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які були прописані (зареєстровані) разом із спадкодавцем на день смерті чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини (а.с.8). Оскільки померлий [PERSON] не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на день її смерті, остання була зареєстрована одна, заявнику необхідно звернутись до суду із відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Як убачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12.03.2018 [PERSON] з 30.03.2011 по 12.06.2017 був зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.57). Згідно наданої інформації Горішньоплавнівською державною нотаріальною конторою від 27.03.2018 після померлого 09.06.2017 [PERSON] фактично спадщину прийняли його дружина [PERSON] та малолітні діти: [PERSON] та [PERSON], оскільки були зареєстровані разом із померлим на день його смерті, заяви про прийняття спадщини від інших спадкоємців в спадковій справі відсутні (а.с.65). Факт проживання однією сімєю померлого чоловіка заявника [PERSON] та спадкодавця [PERSON], станом на день смерті останньої, підтверджується актом обстеження складу сімї від 11.01.2018 (а.с.9) та показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] і [PERSON] Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Суд зазначає, що встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки, юридичний інтерес особи, яка звертається із відповідною заявою, має бути безумовний. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що померлий [PERSON] не звертався із заявою про відмову від спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт постійного проживання померлого [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на момент смерті останньої, тобто 03.10.2003, однією сімєю. Встановлення факту проживання померлого [PERSON] разом із [PERSON] на момент смерті останньої має для заявника юридичне значення для захисту інтересів спадкоємців померлого. Сплачений заявником судовий збір, суд відносить за його рахунок.

Outcome: approved