Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. [PERSON] обґрунтовує заяву тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS]. Від шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO]. В 2012 році її чоловік поїхав до Тернопільської області. З того часу будь-який зв'язок з ним втрачено. Він ні разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим особам про місце свого перебування. Вона намагалась встановити місце знаходження чоловіка. З цією метою вона звернулась до правоохоронних органів Тернопільської області, де їй було повідомлено, що її чоловік розшукується Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області за скоєння злочину. На даний час його не знайдено, місце перебування його їй не відомо. Вона одна утримує і виховує неповнолітню доньку і має право на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії, отримання субсидії на оплату комунальних платежів, при умові визнання чоловіка померлим чи безвісно відсутнім. Тому вона вимушена звертатись в суд з заявою про визнання його безвісно відсутнім. В судовому засіданні заявниця та її представник свої вимоги підтримали в повному обсязі, та додатково заявниця пояснила, що її чоловік в 2006-2007 році працював в банку «Аваль», потім в страховій компанії «Провіта», звільнився в 2007 році. Був зареєстрований як підприємець, здійснював підприємницьку діяльність в м.Харкові в 2009 році. 10 грудня 2009 року в телефонному режимі він привітав доньку з днем народження, зазначив, що перебуває в м.Харкові. Останній раз чоловік телефонував весною 2011 році, пояснив, що їде з м.Києва до м.Харкова. Восени 2011 року до неї приїхали працівники Тернопільського відділу міліції, та пояснили, що її чоловік зник та не повернув комусь кошти. Зазначає, що в розшук вона заяви не подавала, оскільки він перебував у розшуку за постановою слідчого Тернопільського відділу міліції і їй пояснили в Сумському відділі міліції, що за таких обставин не має необхідності оголошувати ще раз в розшук. Представник заінтересованої особи - Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. В відзиві на заяву Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради зазначив, що у разі визнання [PERSON] безвісно відсутнім заявниця має право на призначення пенсії по втраті годувальника на доньку [PERSON]. Також [PERSON] має право звернутися до Департаменту для визначення права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Суд, заслухавши пояснення заявниці, показання свідків, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS] (а.с.7). Від шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO] (а.с.6). З 2009 року [PERSON] здійснював підприємницьку діяльність в Харкові, по вихідним приїздив додому в м.Суми. Весною 2011 року їй останній раз телефонував чоловік [PERSON] і повідомляв, що їде з м.Києва до м.Харкова. В вересні 2011 року до неї приїхали працівники Тернопільського відділу міліції та повідомили, що чоловік обвинувачується у вчиненні злочину та перебуває у розшуку. Постановою в.о. слідчого СВ Тернопільського МВ від 26.08.2011 року обвинувачений [PERSON] був оголошений в розшук. Згідно з листом Тернопільського відділу поліції (а.с.41) заведено оперативно-розшукову справу №762 від 01.09.2011 року щодо розшуку [PERSON] На даний час проводяться заходи щодо встановлення місцезнаходження [PERSON] Заявниця одна утримує і виховує неповнолітню доньку і має право на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії, отримання субсидії на оплату комунальних платежів, при умові визнання чоловіка померлим чи безвісно відсутнім. Відповідно до ст.43 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON], протягом одного року підтверджується зібраними у справі доказами. Зокрема, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою заявниці, пояснила, що вона постійно проживає за адресою: [ADDRESS], донька заявниці ходить до восьмого класу, а [PERSON] вона не бачила з того часу коли їх донька пішла до першого класу, його місцезнаходження на даний час їй не відомо. Свідок [PERSON], зазначив, що він знає заявницю та ї сім`ю більше десяти років, в судовому засіданні пояснив, що раніше вони дружили сім`ями, починаючи з 2008-2009 роках він не бачив [PERSON], де він перебуває, йому не відомо. Згідно з ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були в липні-серпні 2011 року, що вбачається з постанови слідчого від 26.08.2011 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 вересня 2011 року. Отже, суд вважає необхідним визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, початком безвісної відсутності вважати 01 вересня 2011 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved