Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

заявники звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу, який зареєстровано 13 вересня 2008 року Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис номер 238. Заяву мотивують тим, що шлюбні відносини не склалися, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення та подальше збереження сім`ї вважають неможливим. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дітей та участі батьків в їх утриманні. Заява надійшла до суду 26 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявники подану заяву підтримали з мотивів викладених в ній, просили таку задовольнити. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 3\~ст.\~293\~ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13 вересня 2008 року шлюб між сторонами було зареєстровано 13 вересня 2008 року, про що зроблено в книзі реєстрації шлюбів відповідний актовий запис за номером 238. Шлюб було зареєстровано в Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Стаття 51\~Конституції України визначає, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 109 СК України визначає, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Судовим розглядом встановлено, що заявники є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 1 жовтня 2010 року, серії [NUMBER] від 16 квітня 2009 року, серії [NUMBER] від 21 вересня 2016 року народження відповідно. Між заявниками укладено договори, які посвідчені нотаріально, про сплату аліментів на утримання дітей та визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні батьків від 24 грудня 2019 року, відповідно до умов яких діти проживатимуть з матір`ю [PERSON] , а батько [PERSON] буде сплачувати аліменти в розмірі 3\~500 гривень на кожну дитину. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами заяви та поясненнями заявників. Заявники уклали договори, які посвідчені нотаріально, про сплату аліментів на утримання дітей та визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні батьків. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати, оскільки встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. При цьому відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved