Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Заявниця - [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно її онука [PERSON] , посилаючись на те, що вона є власником будинку по [ADDRESS] , в якому проживає одна. З її онуком - [PERSON] склалися важкі стосунки, він постійно приходить до неї, ображає нецензурною лайкою, принижує, погрожує фізичною розправою, систематично вчиняє психологічне домашнє насилля та фізичне насильство, штовхає та б`є. У зв`язку із цим вона зверталась до працівників поліції, які винесли стосовно кривдника терміновий заборонний припис від 21.11.2020 року. Заявниця не має більше сил терпіти ганебне ставлення її онука, поведінка якого відображається на стані її здоров`я, оскільки вона є людиною похилого віку. На підставі цього просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців та визначити наступні обмеження його прав: - заборонити кривднику перебувати в місці проживання з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити наближатися кривднику на відстань ближче, ніж 500 метрів до місця проживання [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити кривднику вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні [PERSON] , повністю підтримуючи заявлені нею вимоги, вказувала суду, що вона проживає сама в своєму будинку по [ADDRESS] . Її внук постійно приходить до неї, хоча зареєстрований він за іншою адресою по [ADDRESS] . Останні 2 роки він фактично постійно проживає разом із заявницею. За час життя він постійно вчиняє щодо неї домашнє психологічне та фізичне насилля, яке полягає в тому, що він вживає нецензурну лайку відносно неї, ображає, погрожує фізичним насиллям, якщо його не будуть пускати в будинок. Сам онук не працює, зловживає наркотичними засобами. Заявниця просила онука не приходити до неї, але він не слухається та стукає по вікнах, виламує двері, погрожує, вимагає впустити в будинок. Самостійно бере їжу, забирає найкращу, в побуті нічим не допомагає. Восени заявниця викликала поліцію, працівники якої склали припис та заборонили наближатись йому до будинку. Після спливу строку дії припису онук продовжив приходити та вчиняти насилля щодо неї. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та встановлення обмежувального припису. Вказував, що [PERSON] є його матір`ю, а він є батьком заінтересованої особи - [PERSON] , який останній час постійно проживає разом із своєю бабусею та вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство: ображає нецензурною лайкою, штовхає, погрожує фізичною розправою. Представник хвилюється за свою матір, яка є людиною похилого віку та має проблеми зі здоров`ям, оскільки у неї встановлено кардіостимулятор, та будь-яке хвилювання або насильство щодо неї може призвести до негативних наслідків. Будь-які словесні вмовляння сина не чинити насильство щодо своєї бабці не дали позитивного результату. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК, за якою заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За ч. 1 ст. 350-5 ЦПК неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. На підставі перелічених норм, враховуючи завчасне розміщення на офіційному веб-сайті судової влади виклику [PERSON] , суд розглянув справу за його відсутності. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 30.11.1973 року в будинку [ADDRESS] , що підтверджується її паспортними даними. Також вона є одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 серпня 2009 року. Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника від 21 листопада 2020 року, складеного поліцейським ДОП СП Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, вбачається, що відносно [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого [ADDRESS], було винесено заборонний припис у зв`язку із вчиненням ним домашнього психологічного насильства до своєї бабусі [PERSON] із зобов`язанням кривдника: залишити місце проживання постраждалої особи; забороною на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та забороною в будь-який спосіб контактувати з нею, - встановлений терміном на 10 діб з 21 листопада 2020 року по 01 грудня 2020 року. Щодо стану здоров`я потерпілої [PERSON] , [INFO] , то відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1208 в період з 17.06. по 21.06.2019 року вона проходила стаціонарне лікування у зв`язку із ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз, АВ-блокада ІІ ст., Мобитц 2., Преходяща АВ-блокада ІІІ ст. Приступи МЕС на до госпітальному етапі. Імплантація ЕКС та 2 ЕЕ від 18.06.2019р. Недостатність МК І-ІІ Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик ІІІ СН І з збереженою функцією ЛЖ. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно із п. 3, 6, 8, 14, 17 ч. 1 ст.1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. За п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. При цьому суд зазначає, що за ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. На підставі викладеного та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що під час спільного проживання та перебування [PERSON] та її онука - [PERSON] в місці реєстрації заявниці виникають конфліктні ситуації, в ході яких остання потерпає від психологічного та фізичного насильства з боку свого онука, місце реєстрації якого [ADDRESS] , тобто відмінне від місця реєстрації та проживання потерпілої особи - заявниці [PERSON] . Вказане свідчить про те, що застосування обмежувального припису захистить потерпілу особу та не призведе до порушення будь-яких майнових прав кривдника. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. За ч. 6 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У постанові Верховного Суду від 5 вересня 2019 року по справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. З огляду на наявні у справі письмові докази, а також враховуючи принцип змагальності сторін, неприбуття [PERSON] в судове засідання, відсутність з його боку заперечень або спростувань заявлених потерпілою особою обставин, суд вважає, що заявницею в процесі розгляду справи доведено існування загрози вчинення [PERSON] , [INFO] , домашнього насильства та протиправних дій у майбутньому відносно своєї бабусі [PERSON] , [INFO] . Отже, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення заборон на [PERSON] , [INFO] , протягом 6 місяців за допомогою обмежувального припису. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved