Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду з указаною заявою. Зазначив, що 28.01.2015\~року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року № 15/2015 його призвано на військову службу у Збройні Сили України до в/ч польової пошти [NUMBER] , у складі якої в період з 02.07.2015 року по 24.04.2016 рік безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та території Донецької області України. 01.03.2016 року при виконанні військового завдання з протиснайперської боротьби, внаслідок обстрілу позиції в м. Мар`їнка, Донецької області. У рамках бойового завдання близько 06 год. 00 хв. під час переміщення у пішому порядку був атакований з боку російських збройних формувань одиничним пострілом з «РПГ», в наслідок чого отримав мінно-вибухову травму: вогнепальне осколкове поранення лівої гомілки, правого стегна, грудної клітини, обличчя, правого плеча, ока, шиї. Зазначив, що від встановлення факту його поранення під час виконання обов`язків військової служби 01.03.2016 року поблизу м.\~Мар`їнка, Донецької області України, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, залежить отримання ним статусу жертви міжнародного збройного конфлікту та обумовлює виникнення прав та обов`язків особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 31.05.2019 року відкрито провадження в указаній справі. Призначено судовий розгляд на 25.06.2019 року. Заінтересованим особам надана можливість до 20.06.2019 року подати суду письмові пояснення (заперечення) проти заяви та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, до суду не з`явилися без повідомлення причин. Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Заінтересовані особи письмові пояснення (заперечення) проти заяви не подали. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. Оскільки усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та представників заінтересованих осіб, за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 02.07.2015 року по 24.04.2016 рік безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (с. Кременівка, с. Чермалик, с. Красне, м. Мар`їнка Донецької області (а. с. 13, 42). 01.03.2016 року [PERSON] при виконанні військового завдання з протиснайперської боротьби, внаслідок обстрілу позиції в м. Мар`їнка, Донецької області одержав МВТ, ВОПП правого ока, ВОСП головного мозку, забій головного мозку, ВОСП м`яких тканин грудної клітки, шиї, верхніх та нижніх кінцівок, що підтверджується копією довідки військова частина [NUMBER] код [NUMBER] від 19.07.2017 року № 970 (а.с. 43). Довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії від 19.04.2017 року, [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності (а. с. 48). 21.04.2017 року заявник [PERSON] отримав посвідчення учасника бойових дій (а. с. 49). Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Пунктами 3, 9 ч. 1 ст. 85 Конституції України передбачено, що до повноважень Верховної Ради України, зокрема, належить: прийняття законів, оголошення за поданням Президента України стану війни і укладення миру, схвалення рішення Президента України про використання збройних сил України та інших військових формувань у разі збройної агресії проти України. У ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з дій, зазначених в даній статті закону, серед яких значиться вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України. У ст. 1, 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з подальшими змінами і доповненнями закріплено, що цей закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20\~лютого 2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №\~1085-р з подальшими змінами і доповненнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого також включено м. Марїнка Донецької області. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ст. 2, 7 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Наведеними нормативно-правовими актами на законодавчому рівні у відповідності до положень ст. 85 Конституції України встановлено, що з 20\~лютого 2014 року має місце збройна агресія Російської Федерації проти України, а окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей визнано тимчасово окупованими територіями. Дослідженими у справі доказами достовірно встановлено, що [PERSON] приймав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької області і 01.03.2016 року отримав поранення в м.\~Марїнка Донецької області пов`язане із виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини. Час, місце і викладена у лікарському свідоцтві причина поранення в системному аналізі із визнаними на законодавчому рівні обставинами і фактами дає обґрунтовані підстави вважати, що виконання [PERSON] обов`язків військової служби на захист Батьківщини зумовлене саме збройною агресією Російської Федерації проти України в розумінні ст.\~1\~Закону України «Про оборону України», а фактичні обставини його поранення свідчать про наявність причинно-наслідкового зв`язку між збройною агресією Російської Федерації проти України і пораненням [PERSON] . Встановлення цього факту для заявника має юридичне значення, оскільки має наслідком набуття статусу жертви міжнародного збройного конфлікту та обумовлює виникнення прав та обов`язків особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року. За викладених обставин, досліджених у судовому засіданні письмових доказів і законодавчих приписів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог заявника, а тому заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved