Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, просила встановити факт приналежності [PERSON], [INFO], Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16.08.1994 року, виданого Керницькою сільською Радою народних депутатів на ім'я [PERSON]. Заяву мотивує тим, що 16.08.1994 року Керницькою сільською Радою народних депутатів видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], згідно якого їй передано у власність земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану на території х.Калинка Керницької сільської ради для ведення садівництва. Однак, державний акт було складено з допущенням помилки, а саме: замість зазначення по-батькові «[PERSON]», помилково вказано по-батькові «[PERSON]». Зважаючи на те, що вищезазначена орфографічна помилка в державному акті на право приватної власності на землю унеможливлює здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, а тому заявник звернулася до суду з відповідною заявою, яку просить задоволити. Заявникта її представник в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених у ній. Представник заінтересованої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність. При прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Ухвалою судді від 24.09.2018 року, заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито. Заслухавши пояснення заявника та її представника, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,319 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, прізвищем, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до абз. 1 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справ про встановлення факту, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається із копії паспорта заявника [PERSON] серії [NUMBER], виданого Личаківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 07.06.2002 року, в графі «по батькові» зазначено «[PERSON]». В довідці про присвоєння ідентифікаційного коду заявника в графі «по батькові» теж зазначено «[PERSON]» (а.с.6). Згідно наявної в матеріалах справи копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4607259212018 від 25.06.2018 року, оригінал якого оглянуто судом в судовому засіданні, вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], що розташована в Львівській області, Городоцький район, Керницька сільська рада, СТ «Берізка», площею 0,0490 га, з цільовим призначення для ведення ідвивідуального садівництва належить [PERSON] (а.с.8), заявнику по справі. Судом встановлено, що 16.08.1994 року Керницькою сільською Радою народних депутатів видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], згідно якого передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану на території х.Калинка Керницької сільської ради для ведення садівництва (а.с.7). Тобто і у державному акті, і у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, мова йде про одну і ту ж земельну ділянку, яка належить заявнику [PERSON], однак у зв'язку з допоущеною помилкою в написанні по-батькові заявника, остання позбавлена можливості реалізувати своє право на здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно (земельну ділянку). Допущена помилка, на думку суду, є очевидною. Зважаючи на вищенаведене та зважаючи на відомості, які містяться у письмових доказах, долучених до матеріалів справи, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість вимог заявника, у звязку з чим вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити.

Outcome: approved