Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, просила встановити юридичний факт реєстрації 29.08.2015 року на тимчасово окупованій території Автономній Республіці Крим шлюбу між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Заяву мотивує тим, що 29.08.2015 року уклала шлюб з громадянином Російської Федерації [PERSON], який був зареєстрований відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Так як шлюб було укладено на території Автономної Республіки Крим, яка у відповідності до чинного законодавства вважається тимчасово окупованою, а документи видані окупаційною владою вважаються недійсними на території України, то з метою отримання паспорта громадянина України на прізвище [PERSON], заявник звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту реєстрації шлюбу, яку просить задоволити. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених у ній. Представник заінтересованої особи Личаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність. При прийнятті рішення покладається на розсуд суду. У зв'язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року. Заслухавши пояснення представника заявника, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,319 ЦПК України, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступних підстав. З долученої заявником до матеріалів справи копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 29.08.2015 року відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя, встановлено, що 29.08.2015 року між [PERSON], громадянином Російської Федерації, та [PERSON], громадянкою Російської Федерації, було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис за №633. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. У відповідності до положень ст.1 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Тимчасово окупованою територією України у відповідності до п.1 ст.3 вищевказаного закону є, в тому числі, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Разом з тим, згідно ч.2, 3 ст. 9 Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що починаючи з 20.02.2014 року шлюби, зареєстровані на тимчасово окупованій території, та документи, видані на підтвердження такої реєстрації, на території України є недійсними. А тому, шлюби зареєстровані на тимчасово окупованій території, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя. Оцінюючи вказані положення законодавства на предмет їх відповідності обставинам справи та мотивованості заявленої вимоги суд виходить з наступного. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року звернуто увагу суддів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 10 вказаної Постанови визначено, що суду можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. В пункті 18 Постанови зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Законодавством України, а саме статтею 317 ЦПК України, визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Вказане, на думку суду, є невипадковим та свідчить про реалізацію державної політики в сфері захисту та забезпечення прав і свобод громадян України на тимчасово окупованій території, оскільки народження та смерть особи є незворотнім процесом та від волі особи не залежить. Поряд з цим питання про встановлення факту реєстрації шлюбу, зареєстрованого на тимчасово окупованій території, законодавством України не передбачені. Відповідно до ст.ст.21, 27, 28 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявник [PERSON], будучи добре обізнаною із ситуацією, що склалась у Державі, зокрема на її південних кордонах (АРК) та про офіційне визнання цієї території з 20 лютого 2014 року тимчасово окупованою, 29.08.2015 року свідомо та добровільно, без будь-якого примусу, адже про протилежне суд не повідомляла, уклала шлюб з [PERSON], зазначивши при цьому приналежність свого громадянства до Російської Федерації. Знаючи про правові наслідки укладення шлюбу на тимчасово окупованій території, своїм правом на подачу заяви про реєстрацію шлюбу до будь-якого українського органу державної реєстрації актів цивільного стану за своїм вибором не скористалась. Що відтак, на думку суду, свідчить про явне порушення та нехтування законодавством України, при наявності паспорта громадянина України, виданого до дошлюбне прізвище [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, суд вважає необґрунтованою та безпідставною заявлену заяву про встановлення юридичного факту, а тому в задоволенні такої відмовляє.

Outcome: dismissed