Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме належності її до єврейської національності в якій зазначила, що вона народилась [INFO] року в с. Сухоліси, на той час Узинського району, Київської області. Прізвище [PERSON] отримала внаслідок| укладення шлюбу з [PERSON]. Батьками заявника записані: батько [PERSON] (без зазначення прізвища) та мати [PERSON]. Прізвище батька було [PERSON] і більше ніяких даних про нього не збереглось. Мати [PERSON], [INFO] проживала в с. Сухоліси Білоцерківського району по [ADDRESS] по день смерті [INFO] року. Дідусем та бабусею по лінії матері заявника були: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], яка народилась [INFO] року і померла [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження національність матері записана - українка, батька - взагалі не вказана. Однак, з самого дитинства в родині заявника дотримувались єврейських традицій, цікавились та поважали єврейську культуру, святкували єврейські свята, сповідували іудаїзм. Зі слів бабусі [PERSON] заявниці відомо, що у її дідуся [PERSON] збирались місцеві євреї і він читав тору. Тобто дідусь та бабуся по лінії матері, а також її батьки за національністю були євреями. Разом з тим заявник зазначила, що за певних обставин, які склалися в часи Радянського Союзу, коли євреї переслідувались, члени її родини не могли відверто говорити про свою національність. З цих причин у всіх офіційних документах матері вказана національність «українка», що не відповідає дійсності. Члени родини, які на даний час проживають на території Ізраїлю, спілкуються із заявником та підтримують родинні стосунки. Встановлення юридичною факту належності до єврейської національності заявнику потрібно для реалізації свого права збереження своєї національності. Заявник зверталася до Державних архівів, але отримала відповіді, що необхідні документи не збереглися. Тому заявник звергнулася до суду з вказаною заявою, якою просить суд встановити факт, що вона [PERSON], [INFO], уродженка с. Сухоліси Білоцерківського району Київської області, належить до єврейської національності. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали вимоги заяви в повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у заяві та просять суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області до суду не з'явився, надіслали заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Суд заслухавши пояснення заявника, її представника, покази свідків та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що вищевикладені обставини, які зазначені у заяві та підтверджені поясненнями заявника, письмовими матеріалами цивільної справи, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], знайшли своє підтвердження при розгляді даної справи. Враховуючи наведене судом достовірно встановлено, що мати заявника - [PERSON] та її батьки належали до єврейської національності і відповідно заявник [PERSON] має єврейське походження. Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. У відповідності до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форми та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Ст. 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995р., ратифікованої ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про національні меншини» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. За змістом ст.15 ЗУ «Про національні меншини» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. На підставі Указу Президента України №70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, якими передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових прав в залежності від національності особи. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в позасудовому порядку встановити факт приналежності до певної національності є неможливим, тому заявник звернулася до суду для вирішення цього питання. Встановлення даного факту необхідно для реалізації права заявника на вибір національності та інших прав згідно із Законом України «Про національні меншини в Україні». Аналізуючи докази по справі суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є законною та обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved