Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду 07.04.2017 року із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що з 12.07.2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] та проживає з ним в м. Горлівка,Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України. [INFO] у них народилася дитина [PERSON], місце народження якої: м. Горлівка,Донецької області, Україна (ДНР). На підставі медичного свідоцтва про народження, Горлівським міським відділом ЗАГС Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР, 28.12.2016 року, видано свідоцтво про народження дитини [NUMBER], так званої ДНР. На даний час вона звернулася до Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про реєстрацію народження своєї доньки, однак у проведенні державної реєстрації дитини і видачі свідоцтва про народження їй було відмовлено, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. В зв'язку з викладеним заявник звернулася до суду і просить встановити факт народження [PERSON], дата народження - [INFO], місце народження - м.Горлівка,Донецької області, Україна, у матері [PERSON], [INFO], громадянки України; у батька [PERSON],[INFO], громадянина України. Батьки перебувають у шлюбі, актовий запис № 259, складений 12.07.2016 року Слов»янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. В судове засідання заявник не зявилася, надала заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, надав листа, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з наданої заявником копії медичного свідоцтва про народження № 17 від 20.01.2017року, [PERSON] народила дитину- дівчинку, місце народження м. Горлівка, Донецької області (а.с.8). На підставі медичного свідоцтва про народження, Горлівським міським відділом ЗАГС Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР, 28.12.2016 року, заявнику видано свідоцтво про народження дитини [NUMBER], так званої ДНР Як зазначила [PERSON] у своїй заяві, після отримання свідоцтва про народження дитини вона звернулась до Лозівського міського відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про реєстрацію народження на території України своєї дитини, яка народилася у м. Горлівка,Донецької області,[INFO]. Однак, їй було відмовлено у реєстрації та рекомендовано звернутись до суду. Відмова мотивована положеннями ч.4 ст.13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади,що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров»я, документів,що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров»я або медичної консультації комісії,що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Документи, надані заявником, свідчать,що наданий [PERSON] медичний документ, не відповідає формі, визначений наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 № 545 « Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Тому підстав для проведення державної реєстрації народження неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, медичне свідоцтво про народження № 17, видане 20.01.2017 року є недійсними і не створюють правових наслідків. Таким чином, судом встановлено, що не реєстрація народження дитини на території України позбавляє заявника, яка є громадянкою України, зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту народження нею дитини жіночої статі [INFO]. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження дитини, дівчинки [PERSON], [INFO] в м. Горлівка,Донецької області, Україна встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй провести державну реєстрацію факту народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України. В зв'язку з чим, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved