Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй Державного акту на право приватної власності на землю сер. [NUMBER], виданого Шевченківською сільською радою Решетилівського району Полтавської області 19 червня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 94, на земельну ділянку площею 2,18 га для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради. В обґрунтування заяви посилається на те, що в червні 1996 року на підставі рішення Шевченківської сільської ради від 12.04.1996 року їй було видано Державний акт, в якому неправильно зазначено її ім'я: замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». У зв'язку з цим вона не може отримати витяг з Державного земельного кадастру та зареєструвати права оренди. В судове засідання заявниця та представники заінтересованих осіб не з'явилися, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності. Представники заінтересованих осіб проти задоволення заяви не заперечують. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19 червня 1996 року на підставі рішення Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської від 12.04.1996 року заявниця отримала Державний акт на право приватної власності на землю сер. [NUMBER], згідно якого у приватну власність заявниці передано земельну ділянку площею 2,18 га для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради. Вказаний акт виданий Шевченківською сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 94 /а.с. 10/. Як зазначено в акті, ділянка передається у власність [PERSON]. 21 квітня 2015 року заступник відділу Держземагенства у Решетилівському районі Полтавської області Ребрик Н.М. повідомила заявницю про те, що видати витяг з державного земельного кадастру неможливо, оскільки в державному акті неправильно зазначено ім'я власника, а саме «[PERSON]», тоді як в паспорті вказано: «[PERSON]». Водночас, видати новий державний акт також неможливо, оскільки з 1 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», у зв'язку з чим постанова Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 «Про затвердження форм державного акту на право власності на земельну ділянку та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою», наказ Держкомзему від 22.06.2009 року № 325 «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» втратили чинність. Для вирішення його питання заявниці рекомендовано звернутися до суду /а.с. 11/. Крім того, у матеріалах справи наявна довідка Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, в якій заявниці для вирішення її проблеми також рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення /а.с. 6/. Як вбачається з паспорту та картки фізичної особи-платника податків заявниця має ім'я - «[PERSON]» /а.с. 7/. Так само у свідоцтві про народження заявниці та свідоцтві про одруження зазначено ім'я - «[PERSON]» /а.с. 8, 9/. Довідка виконкому Шевченківської сільської ради № 425 від 16.04.2015 року, свідчить про те, що [PERSON], 1949 року народження, дійсно проживала та була зареєстрована в с. Шевченкове, була членом ОСГ «Шевченкове» та отримала у приватну власність земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва площею 2,18 га. Водночас, гр. [PERSON] на території сільської ради не проживала і не була зареєстрована /а.с. 7/. Вищезазначені письмові докази у сукупності свідчать про те, що Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку дійсно видавався та належить заявниці. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження, зокрема, розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» /із змінами/ роз'яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу у даному випадку породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки від встановлення даного факту залежить можливість отримати витяг з Державного земельного кадастру та зареєструвати права оренди у відповідності до вимог діючого законодавства, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, іншої можливості вирішити це питання, аніж в судовому порядку не вбачається. Спір про право відсутній. За таких обставин, вимоги заявниці суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved