Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON] безвісті відсутнім та визнати за заявником виключне юридичне право на свою дочку - [PERSON], [INFO], включаючи право розпорядження її подальшою долею на час відсутності батька дитини - [PERSON]. Свою заяву обґрунтовує тим, що восени 2004 року заявник познайомилась з [PERSON] у м. Свердловськ, Луганської області, з грудня 2005 року почали проживати разом, 17.02.2007 р. між сторонами було зареєстровано шлюб. В жовтні 2007 р. [PERSON] переїхав у Чехію на підставі робочої візи, в грудні 2008 р. заявник переїхала до свого чоловіка для з'єднання сім'ї. [INFO] народилась дочка - [PERSON]. Відразу після народження дитини заявник повернулась до України, у зв'язку із погіршенням відносин з чоловіком. 20.12.2012 р. шлюб між сторонами був розірваний рішенням суду. Останній раз заявник бачила колишнього чоловіка у грудні 2012 року. 23.09.2016 р. заявник зареєструвала шлюб з громадянином Австрії [PERSON]. З того часу заявник намагалась знайти колишнього чоловіка для отримання від нього дозволу на виїзд дочки за кордон, однак на теперішній час заявнику не відоме місце знаходження [PERSON] Визнання [PERSON] безвісно відсутнім потрібно заявнику для того, щоб отримати візу на в'їзд дочки до іншої держави, де вона має намір проживати разом із дитиною та новим чоловіком однією сім'єю, але для реалізації такого права необхідна згода батька дитини, яку вона не може отримати через відсутність відомостей про місце його теперішнього перебування. З цією ж метою заявник просить встановити факт того, що вона як мати дитини має виключне юридичне право на дитину, включаючи право розпоряджатися її подальшою долею на час відсутності батька дитини. В судове засідання заявник не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, вимоги свої повністю підтримує. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти. 17.02.2007 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, актовий запис 71.(а.с.8) [INFO] у подружжя народилася дочка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с.9-11) Рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 20.12.2012 р. шлюб між подружжям було розірвано.(а.с.13) Згідно свідоцтва про шлюб 23.09.2016 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. (а.с.17). Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У відповідності до ст. 248 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Так, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 15.08.2013 р. був звільнений з посади техніка за власним бажанням, 12.09.2013 р. знявся з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] у зв'язку із переїздом на постійне місце проживання до Чеської Республіки, що підтверджується відповіддю Державної міграційної служби України в Харківській області від 26.01.2017 р. та наказом ТОВ БВНП «Меденергопостач» від 08.12.2016 р.(а.с.18,19) На підставі викладеного, суд вважає, що більше року у місці постійного проживання [PERSON] відсутні відомості про його місце перебування, що дає підстави для визнання його безвісно відсутнім. При цьому, суд роз'яснює, що у відповідності до приписів ст. 45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Таким чином, суд вважає, що підлягає встановленню той факт, що мати дитини [PERSON] має виключне юридичне право на дитину [PERSON], включаючи право розпоряджатися її подальшою долею. На підставі викладеного,

Outcome: approved