Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Заявники звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 12.09.2003 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадського стану у Вінницькій області. Від шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин вони вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Також заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя того з батьків, хто проживатиме окремо, та розмірі аліментів на дитину. У зв'язку з цим заявники просять суд розірвати шлюб зареєстрований між ними. В судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] подали до суду договір про виховання та утримання дитини, в якому визначили місце проживання дитини, та розмір аліментів які буде сплачувати батько на утримання свої дочки. Свою заяву підтримали заяву з підстав викладених у ній, просили суд розірвати шлюб зареєстрований між ними. Заявник [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 090059 (на 9 а.с.). Також встановлено, що в період даного шлюбу у заявників народилась дочка [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 017956 (на 8 а.с.). Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. 27.06.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про виховання та утримання дитини. Відповідно до умов цього договору батько зобов'язується сплачувати на утримання дочки аліменти розмірі 25% свого доходу, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімум на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того за даним договором передбачається обовязок батька брати участь у додаткових витратах на дитину. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Заявники подружні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства та стали один для одного чужими людьми. Примирення між ними неможливе. Подана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсності волі дружини та чоловіка, після розірвання не будуть порушенні їх особисті та майнові права, а також права їх дитини, що відповідає вимогам ст. 109 СК України. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За наведеного, заява про розірвання шлюбу, подана [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved