Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, по якій просить суд встановити факт смерті [PERSON], 19 лютого 1950 р. н., місце народження м. Осинники Кемеровської області, Росія, місце смерті смт. Любимівка (Дзержинський) міста Ровеньки Луганської області. Смерть настала 27 жовтня 2017 року внаслідок віддалених наслідків ураження судин головного мозку, атеросклерозу судин головного мозку. При цьому посилається на те, що 27 жовтня 2017 року померла [PERSON] в смт. Любимівка ( Дзержинський) міста Ровенки Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану. Встановлення факту смерті необхідно для отримання документів про смерть, які матимуть юридичну силу. Заявник в судове засідання не зявилася, просив справу розглядати за його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. З викладених обставин суд вважає за можливе розглянути заявлені [PERSON] вимоги за відсутності учасників у справі на підставі наявних доказів, та в звязку з таким висновком вказує наступне. Відповідно до ч. 1 статті 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», в якому містяться роз'яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Родинний звязок між заявником та померлою підтверджується наступними документами: - Свідоцтвом про одруження серії І-АБ № 138578. Згідно лікарського свідоцтва № 510 від 28.10.2017 року [PERSON], померла 27.10.2017 року у віці 67 років року в смт. Дзержинський м. Ровенки, Луганської області. Заявником , як доказ в обґрунтування своїх вимог, надано до суду копію свідоцтва про смерть [PERSON], серії І-ВВ № 047220 від 13.11.2017 року. При наведених обставинах суд вважає заяву [PERSON] підлягаючою задоволенню з таких підстав: Згідно до\~ст. 316 ч.1 ЦПК\~\~України\~заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Зокрема ч.1\~ст. 317 ЦПК України\~передбачено, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. \~У абзаці першому п. 13\~постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~Пленум Верховного Суду України вказав про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Відповідно до ч.1\~ст. 317 ЦПК України\~передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~Луганська область є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України.\~Статтею 9 цього Закону\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно\~\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Заявник [PERSON] є громадянином України, померла також була громадянином України та перебував на тимчасово окупованій території України - в смт. Любимівка ( Дзержинський) м. Ровенки, Луганської області, де померла 27.10.2017 року, про що було видано органом державної влади ЛНР лікарське свідоцтво\~\~про смерть № 510, засвідченого печаткою «Луганської Народної Республіки». Згідно ч.3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~таке свідоцтво про смерть не є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON]. Вказана обставина унеможливлює оформлення необхідних документів для заявника. Лікарське свідоцтво суд оцінює критично, однак зважаючи на зазначену вище правову позицію Вищого спеціалізованого суду України, вважає за можливе прийняти до уваги та дослідити їх для зясування необхідних для правильного вирішення справи обставин, та надати їм належну оцінку у їх сукупності та взаємозвязку з іншими доказами та відомими суду обставинами. На підставі викладеного і

Outcome: approved