Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною вище заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він призначений опікуном малолітньої [PERSON], [INFO], яка позбавлена батьківського піклування, оскільки її мати [PERSON] знаходиться в розшуку, відомості про батька внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітня [PERSON] фактично з шестимісячного віку виховується в його родині, за весь період проживання дитини в його родині мати жодного разу не відвідала доньку, не телефонувала, не цікавилася своєю дитиною. Він займається вихованням та утриманням дитини. Для підтвердження [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її прав, просить визнати безвісно відсутньою [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ч. 1 ст. 247 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до актового запису про народження № 11 від 19.08.2006 року [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], батько дитини [PERSON] Згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 26.06.2012 року № 240 [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO], до її повноліття. З довідки Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 19.10.2016 року № 36-1/7369 вбачається, що [PERSON] звертався із заявою за фактом встановлення місця знаходження [PERSON] На даний час місце знаходження [PERSON] не встановлено. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей про перетинання державного кордону України [PERSON] у період з 2013 по 2017 рік не виявлено. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON], зазначила, що в 2004 році її сестра залишила їм на виховання власну дитину та мала намір виїхати за межі України для працевлаштування, з вересня 2004 року зв'язок з сестрою було втрачено. Враховуючи викладене вище, та той факт, що визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно заявнику для підтвердження його підопічної [PERSON] статусу дитини позбавленої батьківського піклування, аналізуючи обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON], оскільки відомості про місце перебування [PERSON] відсутні на протязі тривалого часу. За таких обставин, суд вважає, що існують правові підстави для задоволення вимог заявника. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved