Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Заявники, [PERSON] та [PERSON] , звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку ч. 3\~ст. 293 ЦПК України. Свої вимоги заявники мотивують наступним. 02 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у подружжя народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявники зазначають, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося, фактично шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться з 2017 року. За таких обставин подружжя вважає, що збереження шлюбу є недоцільним, відновлення шлюбних відносин неможливе, а тому просять суд розірвати шлюб між ним. Також зазначають, що між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей. У судове засідання заявники не з`явилися будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Однак, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримують. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. 02 червня 2007 року між заявниками [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 02 червня 2007 року виконкомом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області Україна, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 23. Під час шлюбу у подружжя народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06 травня 2008 року виконкомом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, Україна та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24 жовтня 2011 року виконкомом Руськокомарівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, Україна. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя не склалося. Про це свідчать ті обставини, що заявники сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають, подальше збереження шлюбу вважають неможливим. Неявку заявників у судове засідання суд розцінює, як байдуже ставлення до шлюбу. 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. посвідчено Договір між батьками про участь у вихованні та утриманні дітей, предметом якого є врегулювання відносин щодо місця проживання спільних доньок [PERSON] та [PERSON] , а також розміру та порядку сплати аліментів на їх утримання. Відповідно до положень ст. ст.\~24,\~56 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 109 цього Кодексу. Статтею 109 СК України\~передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як вбачається із ч. 3\~ст. 293 ЦПК України\~у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даної заяви, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, оскільки сім`я розпалась і її збереження неможливе, подальше спільне життя суперечить інтересам подружжя, а відтак суд приходить до висновку про задоволення вимог заявників та розірвання шлюбу між ними. Під час розгляду справи судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні заявників. Що стосується вимоги заявниці [PERSON] про залишення їх прізвища набутого у шлюбі суд зазначає, що відповідно до положень\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішення питання щодо прізвища особи, яка змінила своє прізвище внаслідок укладення шлюбу, яким вона буде іменуватися після розірвання шлюбу, виключно залежить від її бажання, а відтак, суд вважає вимогу про залишення прізвища набутого у шлюбі підставною та такою, що підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення у порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved