Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, покликаючись та те, що він придбав 05 травня 1997 року у [PERSON] гараж [ADDRESS], уклавши договір купівлі-продажу. На момент укладення договору у нього був паспорт, у якому його прізвище було зазначено «[PERSON]» та нотаріусом у договорі було теж вказано саме таке прізвище. Він постійно користувався гаражем, однак не зареєстрував договір та не отримав свідоцтво про право власності. Згідно з новим паспортом його прізвище зазначено «Євсєєнко», проте він не може внести зміни у договір, оскільки продавець за договором [PERSON] помер [INFO] року. Просить встановити юридичний факт приналежності йому договору купівлі-продажу гаражу [ADDRESS]. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить заяву задовольнити. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05 травня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р., [PERSON] продав, а [PERSON] купив гараж [ADDRESS]. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сиротяка Ю.Р. №49/01-16 від 01 квітня 2017 року при укладенні договору купівлі-продажу від 05 травня 1997 року гаража [ADDRESS], особу [PERSON] було встановлено за паспортом громадянина СРСР серії [NUMBER], виданим Радянським РВВС м. Львова 06 січня 1981 року. Згідно довідки Франківського РВ у м. Львові ГУДМС України у Львівській області №629/12 від 15 листопада 2012 року [PERSON] документований паспортом громадянина України мерії [NUMBER] від 25 травня 2000 року Франківським РВ у м. Львові ГУДМС України у Львівській області в зв'язку з обміном паспорта старого взірця серії [NUMBER], виданим Радянським РВВС м. Львова 06 січня 1981 року. Таким чином, суд вважає, що заявником наведено докази щодо належності йому договору купівлі-продажу гаражу [ADDRESS] від 05 травня 1997 року. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved