Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Заявники звернулися до суду з уточненою заявою до зацікавленої особи, в якій просили встановити юридичний факт народження дитини жіночої статі, яка народилась [INFO] у м.Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна, у громадянки України [PERSON] [INFO]. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає. Заявник [PERSON] в судовому засіданні на заявлених вимогах з урахуванням уточнень наполягала та просила їх задовольнити в повному обсязі Представник зацікавленої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова, реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області Заварза С.А. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог заявників. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відносно заявлених вимог заявником, необхідно зазначити, що п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачена статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] виданого Київським відділом записів актів цивільного стану м.Сімферополь Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] та [PERSON] з 07.11.2014 року перебувають у шлюбі, актовий запис №350, однак дане свідоцтво на території України не є чинним (а.с.5). [PERSON], громадянка України, тимчасово проживала в м.Сімферополь разом зі своїм чоловіком, громадянином України [PERSON] [INFO] в них народилася донька [PERSON]. Для того, щоб виїхати з тимчасово окупованої території, 22.04.2015 року батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували факт народження дитини [PERSON] та отримали свідоцтво про народження їх доньки, видане відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, Російська Федерація (а.с.6). Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Факт народження [PERSON] підтверджується довідкою про народження №1593 від 22.04.2015 року, видане Відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, Російська Федерація (а.с13). Після прибуття на місце свого постійного проживання, [PERSON] звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Лозова із заявою про реєстрацію на території України своєї дитини [PERSON], яка народилася [INFO] у м.Сімферополь. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області заявнику було відмовлено у реєстрації та рекомендовано звернутись до суду. Відмова мотивована положеннями ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» згідно яких, будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому законом України, є недійсним і не створює правових наслідків. Тому на підставі наданих документів державна реєстрація народження дитини неможлива (а.с.11-12). Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про народження [PERSON], видане 22.04.2015 року видане відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, в якому місцем народження дитини зазначено м.Сімферополь, Республіка Крим, Російської Федерації, є недійсним і не створює правових наслідків. Як вбачається з копії паспорту, [PERSON] є громадянкою України та з 29.09.2009 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність встановлення юридичного факту народження дитини жіночої статі, яка народилась [INFO] у м.Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна, у громадянки України [PERSON] [INFO].

Outcome: approved