Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що [INFO] у віці 80 років помер її дідусь [PERSON] в м. Іловайськ, про що видано лікарське свідоцтво про смерть №125. Однак провести реєстрацію смерті за вказаним документом не можливо, оскільки він виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просила суд встановити факт смерті дідуся. Заявниця та її представник в судове засідання не з'явилася, надали на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи судове засідання не з'явився за невідомих суду причин. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 03.11.1982 року, [PERSON] народилася [INFO], актовий запис №247. Батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 10.05.1960 року [PERSON] народився [INFO], актовий запис №165. Батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Про смерть [PERSON], вузловою лікарнею Станції Іловайськ, видано лікарське свідоцтво про смерть №125 від 24.06.2017 року, де зазначено, що [PERSON], [INFO], помер [INFO], причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність, наслідки перенесених ГПМК. Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів цивільного стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Як вбачається зі змісту наказу Мінюсту від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на тимчасово окупованій території України. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Встановлення факту смерті [PERSON] дасть змогу заявнику отримати свідоцтво про смерть. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з довідкою № 104/15.47-100 від 15.08.2017 року, наданою Нікольським районним відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області представнику заявника, було повідомлено, що реєстрацію смерті [PERSON] по наданих документах провести неможливо, оскільки для її реєстрації необхідно зокрема документ, форма якого відповідає визначеній Наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 та відмовлено у вчиненні реєстрації. Зважаючи на те, що заявник не може отримати документ встановленого зразку, а отримана нею довідка не може бути використана для реєстрації смерті на території України, оскільки вона видана на території, де органи влади тимчасово не здійснюють повноваження, з метою захисту законних прав та інтересів [PERSON] суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого [INFO] в м. Іловайськ Донецької області, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність, наслідки перенесених ГПМК. Крім того, законом не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті, а його встановлення надасть можливість заявниці отримати свідоцтво про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved