Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Заявник звернулася до суду 21.10.2014 року з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в якій прохала суд: встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого 31.12.1997 року Відділом приватизації житла Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради. У судове засідання заявник не з»явилась надавши на адресу суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, заяву прохала задовольнити. Представник приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з»явився, надав на адресу суду заяву, в якій вказував, що проти задоволення заяви не заперечує. Представник Полтавської міської ради в судове засідання не з»явилась, повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву в якій прохала суд провести судове засідання за її відсутності. Суд давши оцінку представленим доказам приходить до наступних висновків. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, та підтверджено документально, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.12.1997 року, виданого відділом приватизації житла Управління житлово- комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, заявнику та членам її родини - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру 31.12.1997 року зареєстровано за ними в реєстраційній книзі №128, реєстраційний №17213 по БТІ «Інвентаризатор», що підтверджується реєстраційним написом на свідоцтві про право власності на житло від 31.12.1997 року. Після оформлення свідоцтва та його реєстрації в БТІ заявник зі своєю родиною постійно та безвиїзно в ній проживає, де зареєстрована і до сьогодні, про що свідчить відмітка в паспорті серія [NUMBER], виданому Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 13.08.2001 року. На початку 2004 року заявник звернулась до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на частину квартири [ADDRESS], після смерті [INFO] року [PERSON]. Як спадкоємиці за законом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] нотаріусом 21.05.2004 року заявнику видано свідоцтво про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS]. У вересні 2014 року заявник звернулася до ПП БТІ «Інвентаризатор» за виготовленням технічного паспорта на квартиру, де при огляді документів працівником БТІ їй було повідомлено, щоїї прізвище згідно паспорта громадянина України «[PERSON]» відмінне від прізвища, зазначеного в свідоцтві про право власності на житло від 31.12.1997 року, в якому зазначено «[PERSON]». Факт належності заявнику вищевказаної квартири також підтверджується довідкою №2105 від 13.10.2014 року, виданою КП «Житлово - експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, згідно якої [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], та є власником особового рахунку на квартиру. Згідно довідки №49/к-60 від 07.10.2014 року, виданою УДМС Октябрського РВ у м. Полтаві, гр. [PERSON], [INFO] 13.08.2001 року була документована паспортом громадянина України [NUMBER] взамін паспорта зразка СРСР [NUMBER] в зв'язку з загальним обміном. На сьогоднішній день вказана обставина перешкоджає заявнику використовувати свою власність на свій розсуд, і як наслідок вона не може нею розпорядитись. Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб , якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, розглядаються судом. Заявник вичерпав всі можливості, щодо одержання документу, який підтверджує факт належності правовстановлюючого документу. У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про повне задоволення заяви.

Outcome: approved