Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Заявники [PERSON], [PERSON] звернулись до Сєвєродонецького міського суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON]. Після її смерті вони звернулись до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, оскільки у свідоцтві про право на спадщину за законом прізвище померлої вказано як «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть - як «[PERSON]». Заявники виявили наявність помилки у написанні прізвища померлої [PERSON] у документах, яка перешкоджає їм отримати спадщину, тому вони звернулись до суду із заявою, в якій просять встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом №6/2000 р., зареєстроване в реєстрі за №57, виданого 08.01.2000 р. на ім'я [PERSON]. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги, підтвердив доводи викладені в заяві, просив задовольнити заяву. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги, підтвердила доводи викладені в заяві, просила задовольнити заяву. Заінтересована особа приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала вимоги заяви. Вислухавши пояснення заявників, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення в суд із заявою про встановлення належності правовстановлюючого документу, стало те, що є розбіжності в написанні прізвища [PERSON] в документах, що заважає заявникам звернутись нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вказане заявниками, підтверджується матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.04.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганської області, в якому українською мовою записано «[PERSON]» померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис №495; копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №57 від 08.01.2010 р., в якому українською мовою вказано, що «спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] є його дружина [PERSON]»; копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №016436, виданий Олександрівською сільською радою народних депутатів 20.02.2001 р., в якому вказано українською мовою, що «[PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,060 гектарів»; копією паспорта [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 09.06.2004 р., в якому російською мовою записано прізвище ім'я та по батькові як «[PERSON]»; копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданого Покровською МДПІ 07.05.1999 р., в якій українською мовою вказано, що «[PERSON] одержала ідентифікаційний номер - [NUMBER]». Таким чином, суд дійшов висновку, що в документах [PERSON], дійсно є розбіжності у написанні її прізвища українською мовою, але враховуючи, що в усіх документах співпадає її прізвище, ім'я та по батькові при написанні російською мовою, співпадає дата народження, а також ім'я та по батькові, то у суду не має підстав сумніватися в тому, що свідоцтво на право на спадщину за законом №6/2000 р. від 08.01.2000 р., зареєстроване в реєстрі за №57, виданого 08.01.2000 р. належить [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON], [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved