Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що по [ADDRESS] проживали її батьки: [PERSON], 1922 року народження, та [PERSON], 1927 року народження, і матері на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 29,10 ум.кад.га, що знаходиться в СС «Надорожнянська», виділена на підставі рішення Тлумацької РДА від 08.06.1999 року за № 296, у відповідності із сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 14.08.2002 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 03.04.2008 року за №19. [INFO] померла мати [PERSON] Після її смерті в управління спадковим майном вступив батько [PERSON], але юридично не оформив. [INFO] батько [PERSON] помер. Ще за життя батько посвідчив на ім'я заявника заповіт, яким заповів їй все своє майно належне йому на день смерті. В нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не підтверджено факт її спільного проживання (реєстрації) із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначає, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки батько був перестарілим, хворів, потребував стороннього догляду і вона останній період перед його смертю перейшла проживати до батька, де проживала з ним однією сім'єю без реєстрації місця проживання. В судовому засіданні заявника [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити та встановити юридичний факт про те, що вона з 2000 року постійно проживала разом з спадкодавцем [PERSON] по день його смерті без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Заінтересована особа - [PERSON] не заперечила проти заявлених вимог, та ствердила, що її сестра [PERSON] в перод з 2000 року проживала без реєстрації місця проживання з їхнім батьком [PERSON] по [ADDRESS], вела з ним спільне господарство. Свідки: [PERSON] та [PERSON], які є жителями с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області та сусідами заявника, в судовому засіданні засвідчили той факт, що [PERSON] з 2000 року постійно проживала разом з батьком [PERSON] по день його смерті за адресою: [ADDRESS], вела з ним спільне господарство, проводила його похорон. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. Суд, заслухавши представника заявника та свідків, вважає, що заява підставна та підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. Судом встановлено, що згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 14.08.2002 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 03.04.2008 року за №19 [PERSON] (мати заявника) належала змельна частка (пай) розміром 29,10 ум.кад.га, що знаходиться в СС «Надорожнянська», виділена на підставі рішення Тлумацької РДА від 08.06.1999 року за № 296 (а.с. 9). Згідно копії повторно свідоцтва про народження [PERSON] (заявник) її батьками бул [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 14.09.1985 року [PERSON] (заявниця) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (батько заявника) прийняв спадщину за законом після смерті дружини [PERSON], оскільки вступив в управління спадковим майном, проживали разом зі спадкодавцем, вів з нею спільне господарство, проводив її похорон, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради об'єданої територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 775 від 02.11.2017 року (а.с. 4). [INFO] [PERSON] (батько заявника) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Ще за життя [PERSON] (батько заявника) посвідчив на ім'я заявника [PERSON] заповіт, яким заповів останній все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 11.11.2002 року (а.с. 5). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] (батько заявника) заявник звернулася до приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], однак заявник отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що не підтверджено факт її спільного проживання (реєстрації), як спадкоємця, зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 946а/02-31 від 17.10.2017 року (а.с. 8). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Для звернення в нотаріальну контору із заявою на оформлення спадщини за заповітом заявнику необхідно представити документи, які б підтверджували, що вона постійно проживала однією сім'єю з спадкодавцем - [PERSON] по день його смерті по [ADDRESS]. Згідно довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 62 від 23.01.2018 року, [PERSON] (заявник) з 2000 року по 2007 рік проживала без реєстрації разом з батьком [PERSON] по день йогої смерті у господарстві за адресою: [ADDRESS], вела з ним спільне господарство, підтримує господарство, сплачує всі необхідні платежі (а.с. 36). Також про факт спільного проживання [PERSON] (заявник) разом з [PERSON] з 2000 року в судовому засіданні ствердили свідки [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини у [PERSON] (заявник) відсутні документи на підтвердження її постійного проживання разом зі спадкодавцем - [PERSON], вона не може оформити спадкове майно на своє ім'я. Заслухавши заявника, заінтересовану особу та свідків, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем, а тому, оскільки цей факт дійсно має для заявника юридичне значення, заяву слід задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного, п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України,

Outcome: approved