Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Заявниця [PERSON], звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить встановити, факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та була рідною тіткою її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Заявник зазначила, що 28 лютого 1964 року зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], з яким проживала в зареєстрованому шлюбі в с. Бродецьке, Катеринопільського району Черкаської області по день його смерті, а саме - по [INFO] (актовий запис виконкому Бродецької сільської ради № 8 від 06 грудня 2006 року). В період з січня 1994 року по [INFO] разом з ними, спільно однією сім'єю проживала громадянка [PERSON], яка є рідною тіткою [PERSON] Вони з чоловіком вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом й разом з тим, фактично здійснювали догляд за престарілою [PERSON], яка через свій похилий вік була безпорадною. [INFO] [PERSON] померла (актовий запис виконкому Бродецької сільської ради № 3 від 07 квітня 1999 року). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з права на земельну частку (пай) у землях, що перебували в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» с. Бродецьке Катеринопіль\-ського району Черкаської області, розміром 3,16 умовних кадастрових гектара, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Катеринопільською райдержадміністрацією 9 січня 1997 року на ім'я [PERSON]. Заявник стверджує, що фактично прийняла спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], заволодівши її особистими речами, в тому числі й сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Катеринопіль\-ською райдержадміністрацією 9 січня 1997 року, як спадкоємець за законом четвертої черги, у відповідності до положень ст. 1264 Цивільного кодексу України. Інших спадкоємців немає. В установленому законом порядку, заявник не звернулася до Катеринопільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], тому була вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив суд встановити факт прийняття заявником [PERSON] спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення судом вимог заявниці і просить розглянути справу без їх участі. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України). При цьому факти підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являються предметом позову. Заявник повинен зазначити і довести підставу заявлених вимог, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу. В ст. 529 ЦК УРСР визначено першу чергу спадкоємців за законом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. В ст. 530 ЦК УРСР визначено другу чергу спадкоємців за законом. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтями 531 та 532 ЦК УРСР визначено спадкоємство утриманцями, усиновленими і усиновителями. До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер. Усиновителі та їх родичі при спадкоємстві після смерті усиновленого або його нащадків прирівнюються до батьків і інших кровних родичів усиновленого. Батьки усиновленого, його інші кровні родичі по висхідній лінії і його брати та сестри не одержують спадщини за законом після смерті усиновленого або його нащадків. Заявник не надала суду належні та допустимі докази того, що вона відноситься до спадкоємців першої чи другої черги, перебувала на утриманні померлої чи була усиновленою [PERSON] Суд вважає, що заявник, на порушення обов'язку, передбаченого ст. 10 ЦПК України, щодо доведення підстави звернення до суду, не довела тієї обставини, що у неї виникло право на спадкування, оскільки наявна відсутність правових підстав для віднесення заявника [PERSON] до кола спадкоємців після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно роз'яснень наведених в абз. 16 ч. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 віх 16.05.2013 року, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, враховуючи обставини справи, а також те, що [PERSON] прийняла спадщину померлої [PERSON] до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності 01.01.2004 року, але за нормами ст. ст. 529 - 532 України в редакції 1966 року не входила до кола спадкоємців, то, відповідно до виниклих правовідносин не можуть бути застосовані норми ЦК України від 16 січня 2003 року № 435-IV. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що заявник [PERSON] не відноситься до кола спадкоємців щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відповідно, відсутні підстави для встановлення за заявником, як спадкоємцем, факту прийняття спадщини, а тому в позові слід відмовити. На підставі ст. ст. ст. 256 - 259 ЦПК України,

Outcome: dismissed