Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася після смерті жителя [INFO] та області - [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що після його смерті відкрилася спадщина, що складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району та області, яка належала йому на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 17.07.1996 року. З приводу прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, та оскільки з дня відкриття спадщини сплинуло майже 16 років, заявник вважає, що існують підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальній громаді Соколівської сільської ради Кіровоградського району та області. Представник заявника за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, де зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Кіровоградської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив в задоволенні заяви відмовити, оскільки заявником не надано доказів відсутності спадкоємців на земельну частку (пай), доказів неприйняття спадщини спадкоємцями, а також жодних підтверджуючих документів щодо того, хто і на якій підставі на даний час використовує дану земельну ділянку, та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть № 00016886958 (а.с.55). Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Соколівської сільської ради, Кіровоградського району та області яка належала йому на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 17.07.1996 року (а.с.18), крім того, дана обставина підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» з додатками, членом якого на час розпайовання був померлий (а.с 11-14), а також копією витягу з книги реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) (а.с.15-17). Згідно довідки Соколівської сільської ради від 01.02.2017 року № 578/1 [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та області - один (а.с.4), що також підтверджується копією погосподарської книги № 16 Соколівської сільської ради за 2001-2005 р.р. ( а.с.5-7). Пунктом 4, 5 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України передбачено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст.1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом сплило не менше одного року. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13 роз'яснив, що із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК Української РСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК України), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК Української РСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК України та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР, чинної на час відкриття спадщини, після смерті [PERSON] часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тобто - [INFO]. Згідно ст.526 ЦК УРСР, що діяла на той час, місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно довідки Соколівської сільської ради від 01.02.2017 року № 578/1 останнім місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS]. П.1 ч.1 ст.555 ЦК УРСР передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. Із змісту ст.524 ЦК УРСР, вбачається, що особисті немайнові права, які тісно пов»язані з майновими правами є предметом спадщини. Відповідно до с. ст. 548, 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР було визначено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК Української РСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Судом встановлено, що таких дій ніким із спадкоємців не було вчинено, що підтверджується отриманою судом інформацією Кіровоградської районної державної нотаріальної контори № 490/01-09 від 29.07.2016 року( а.с.56-57), в якій зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємці із заявами про прийняття та відмови від прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася, відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавалися, довідкою Соколівської сільської ради № 578/1 від 01.02.2017 року про те, що заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався (а.с.4), повідомленням у засобах масової інформації для виявлення можливих спадкоємців, що опубліковано у газеті Кіровоградської районної ради та районної державної адміністрації «Зоря» від 02 серпня 2014 року № 31/8174 ( а.с.19-22). Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, тому повинна була перейти у власність держави на підставі ст.555 ЦК УРСР. У листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-132 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що положення абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР. Крім того слід зазначити, що на той час існувала певна процедура переходу спадщини до держави без рішення суду, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства звернення до суду за вирішенням цього питання не передбачалося. Натомість згідно з п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» до функції державних податкових інспекцій входило проведення роботи, повязаної з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією безхазяйного майна, що перейшло за правом спадкування до держави. Зараз відповідно до п.19-1.1.23 Податкового Кодексу України до вказаного органу відійшли лише функції контролю за вирішенням цього питання. З матеріалів справи вбачається, що спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) в порядку, передбаченому ст.555 ЦК УРСР, до держави не перейшла, тому для захисту інтересів держави суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення абз.2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та визнати спадщину у вигляді права за земельну частку (пай) відумерлою. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.278 ЦПК України суд вставивши що спадкоємці і за законом і за заповітом відсутні або усунені від спадкування або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Згідно ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. На підставі ст. 1277, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та,

Outcome: approved