Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його діда, в якій зазначає, що він є онуком [PERSON], який помер 07.11.2016 року в зоні проведення антитерористичної операції в місті Донецьк, однак свідоцтво про його смерть не видається, оскільки лікарське свідоцтво видано неуповноваженим органом. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав, посилаючись на те, що встановлення факту смерті діда необхідно для отримання свідоцтва про смерть, іншим чином підтвердити факт смерті неможливо. Заінтересована особа в судове засідання не зявилась, хоч про день та час місця розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні показав, що є онуком [PERSON], який помер 07.11.2016 року в місті Донецьк у лікарні після тривалої хвороби, його батько організовував поховання, родичі були присутні. Вислухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Заявник [PERSON] є онуком [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, паспортом, показами свідка. 07 листопада 2016 року у лікарні в Петровському районі міста Донецьк [PERSON] помер у віці 77 років внаслідок хвороби, що підтверджується показами свідка, фототаблицею, іншими матеріалами справи, зокрема письмовими доказами свідоцтвом про смерть, довідкою про причину смерті, які хоч і видані неуповноваженими органами всупреч приписам ст.9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, але оцінюються судом у сукупності із іншими наявними у справі доказами. Заявник звертався із заявою до заінтересованої особи, однак йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті діда по причині відсутності належних повноважень органу, що видав свідоцтво, що підтверджується відмовою Обухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає встановленим те, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], помер 07 листопада 2016 року в Петровському районі міста Донецьк. Таким чином, зібраними по справі доказами підтверджується факт смерті [PERSON], на який посилається заявник у своїй заяві. Юридичне значення встановлення цього факту має з огляду на необхідність забезпечення права заявника звернутись за отриманням свідоцтва про смерть діда (державною реєстрацією смерті). За приписами п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з розясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не повязується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно зі ст.17 Закону України Про реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті [PERSON] у позасудовому порядку. У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті [PERSON] та видати його онуку свідоцтво про його смерть перешкоджає заявникові реалізувати свої законні права. Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги заяви такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу дії ч.4 ст.257 ЦПК України рішення слід звернути до негайного виконання, оскільки воно стосується встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, тому його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved