Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначено заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 2005 року проживав разом зі своїм батьком - [PERSON], та його дружиною - [PERSON], вів спільне господарство та доглядав за ними, за адресою: [ADDRESS], однак зареєстрованим за вказаною адресою не був. [INFO] батько заявника помер, у зв'язку з чим [PERSON] прийняла спадщину після його смерті, однак [PERSON] продовжував мешкати разом з останньою та піклуватися про неї. [INFO] [PERSON] померла, у зв'язку з чим заявник звернувся до Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини для оформлення своїх спадкових справ, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні докази родинних відносин між заявником та спадкодавцем. У зв'язку з необхідність оформити спадкові права на майно, заявник, з урахуванням уточнених вимог, просив суд встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцями [PERSON] в період з 2005 року по час відкриття спадщини - [INFO] та [PERSON] в період з 2005 року по час відкриття спадщини - [INFO] у будинку [ADDRESS]. Заявник та його представник в судове засідання не з'явилися, представник заявника надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], батьками якого є: [PERSON] та [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту та свідоцтвом про народження від 21.07.1953 року, Серія [NUMBER], відповідний запис № 114 (а.с. 6-7,8 36-37, 38, 120, 121). З 19.05.1971 року [PERSON] та [PERSON] перебуваютьу зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.05.1971 року, Серія [NUMBER], відповідний запис № 11 (а.с. 9, 39, 115). [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 533, виданою 08.05.2008 року Сурсько - Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.17). Після смерті [INFO] [PERSON], [PERSON] оформила спадщину на спадкове майно, а саме будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 24.12.2007 року Сурсько - Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 67, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.09.2008 року, зареєстрованим в реєстрі під № 5096, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.12.2008 року № 21112243 (а.с. 10-12, 40- 42, 114). Відповідно до довідки, наданої 09.01.2018 року за № 21 Сурсько - Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, село Ленінське вул. Дзержинського, 27 в Дніпропетровській області Солонянського району перейменовано на село Богданівка вул. Берегова, 27 (а.с.19, 47). Згідно довідки, наданої 15.05.2018 року за № 427 Сурсько - Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, [PERSON], [INFO], в період з 2005 року по квітень 2010 року без реєстрації фактично проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON], вів з ними спільне господарство та здійснював за ними постійний догляд і піклування (а.с.44). [INFO] померла [PERSON], у зв'язку з чим [PERSON] 15.06.2010 року звернувся до Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, спадкова справа № 256/2010, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2010 року за № 02-31/2078, йому було відмовлено, оскільки відсутні докази родинних відносин між заявником та спадкодавцем, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим [INFO] Відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 221, заявою про прийняття спадщини від 15.06.2010 року № 490, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 15.06.2010 року № 23951158 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2010 року № 02-31/2078 (а.с. 13, 15, 16, 43, 45, 46, 112, 113, 119,122). Згідно довідки, наданої Сурсько - Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області від 28.03.2019 року № 278, [PERSON], [INFO], в період з 2005 року по квітень 2010 року без реєстрації фактично проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] до дня його смерті та [PERSON] по квітень 2010 року, вів з ними спільне господарство та здійснював за ними постійний догляд і піклування (а.с.147). Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати своє право оформлення спадщини після смерті його батька та мачухи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява про встановлення факту спільного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини, та його батьком - [PERSON] на час смерті останнього, підлягає задоволенню.

Outcome: approved