Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт того, що [PERSON], який помер 28 серпня 2015 року, є її батьком, а також внести до актового запису № 88 від 30 січня 1988 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області зміни щодо написання прізвища батька з [PERSON] на [PERSON] в графі батьки. На обґрунтування заява зазначила, що на момент її народження, 19 вересня 1997 року, її батьки перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, в звязку з чим у свідоцтві про її народження в графі мати зазначено [PERSON], а в графі батько [PERSON] Однак, з дня її народження відносини між її матірю і [PERSON] припинились. Але останній часто зустрічався із заявником та робив їй подарунки. Після її мати офіційно вийшла заміж за іншого чоловіка. У теперішній час заявник має намір виїхати на постійне місце проживання до Ізраїлю, а тому їй необхідно зібрати пакет документів про підтвердження родинних відносин без наявних розбіжностей. Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали заяву, просили її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заперечень по справі не має. Вислухавши доводи заявника та її представника, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження, серії І-ЖС № 036082, батьками [PERSON], [INFO], записані: батько [PERSON], мати [PERSON] /а.с.10/. 18 вересня 2004 року мати заявниці [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] Її прізвище після одруження [PERSON] /а.с.14/. 19 жовтня 2017 року заявниця уклала шлюб із [PERSON]. Їі прізвище після укладення шлюбу [PERSON] /а.с.11/. 26 серпня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 334928 /а.с.13/. 17 січня 2018 року заявниця звернулася до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із запитом щодо надання розяснення порядку державної реєстрації народження відповідно до ст. 126 СК України та внесення відомостей про батька дитини. Але заявниці було відмовлено, оскільки відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. За відсутності такої заяви, згідно ст. 128 та ст. 130 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду /а.с.15-16/. Встановлення факту батьківства заявнику необхідно для оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно до листа Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 27 січня 2018 року, в актовому запису про народження № 88 від 30 січня 1998 року [PERSON], [INFO], матірю дитини зазначена [PERSON], [INFO]. Відомості про батька «[PERSON], громадянин України» внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері /а.с.15-16/. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ст. 55 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року), якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини\~ за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, імя, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Факт родинних відносин між заявником та [PERSON] підтверджується зібраними та вищенаведеними по справі доказами. Також з даного приводу в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які показали, що батьком заявника є [PERSON] Коли народилась [PERSON], її батько потрапив до місць позбавлення волі та можливості зареєструвати дитину не було. Після звільнення [PERSON] з місць позбавлення волі, він та мити заявника якийсь час проживали разом, але потім розійшлись. Суд вважає, що відсутні підстави не довіряти показанням допитаних в судовому засіданні свідків, оскільки їх показання не суперечать одне одному, жодного противоречивого факту ними в судовому засіданні надано не було. Крім того, вказані обставини підтверджуються фотосвітлинами доданими до позову /а.с.18-20/. Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011\~ № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Отже вимога заявника в частині внесення змін до актового запису задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до приписів вищевказаних правил внесення змін до актового запису покладено на органи державної реєстрації актів цивільного стану України. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає необхідним частково задовольнити заяву та встановити факт, що [PERSON], [INFO], який помер 26 серпня 2015 року, є батьком [PERSON], [INFO]. В іншій частині заявлених вимог суд вважає необхідним відмовити.

Outcome: partial