Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В заяві зазначено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 15.11.1979 року. Разом із заявником у квартирі зареєстрований та проживає її син - [PERSON] , [INFO] . Зі згоди останнього у квартирі також мешкає [PERSON] . Заявник вказує, що протягом останніх двох років [PERSON] вчиняє домашнє насильство. Так, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння особа висловлюється словами нецензурної лайки в бік заявника, погрожує фізичної розправою, попереджає про намір вигнати із квартири, намагався завдати тілесних ушкоджень. З приводу відповідних подій неодноразово викликались працівники поліції, якими відносно [PERSON] виносились термінові заборонні приписи. Крім того, постановою Богунського районного суду м. Житомира від 27.05.2020 року [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП. З врахування викладеного, заявник просить видати обмежувальний пропис: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] контактувати з [PERSON] через інші засоби зав`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, що не перешкоджає розгляду заяви про видачу обмежувального припису. Судом встановлено, що заявник [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . датою реєстрації особи у помешканні є 15.11.1979 року. На час вирішення питання про видачу обмежувального припису власником квартири є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2005 року. Судом встановлено, що протягом останніх років заінтересованою особою - [PERSON] , вчинялось домашнє насилля по відношенню до матері, що виявлялось, зокрема, у застосуванні психологічного насильства у формі образ, погрозах застосування фізичної розправи, намаганнях завдати фізичної шкоди. Вказане підтверджується доданими до заяви доказами, зокрема: постановою Богунського районного суду м. Житомира від 27.05.2020 року про визнання [PERSON] винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, терміновими заборонними приписами стосовно кривдника від 17.05.2021 року, 25.06.2021 року, 03.08.2021 року. Можливі до з`ясування дані на вказаному етапі, на думку суду, дозволяють прийти до висновку про існування домашнього насильства та необхідність видачі обмежувального припису з огляду на пріоритетність інтересів заявника на убезпечення свого життя та здоров`я, гарантування спокійного емоційного стану. За визначеннями, наведеними у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (ст.1), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п.1. ч.1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Згідно з ч.ч. 2-4 даної норми обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Верховний Суд у постанові № 766/13927/20-ц зазначив, що «Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи мало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису в порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи-кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою останнього». Судом встановлено прояв домашнього насильства у відношенні до заявника, а тому, з врахуванням обгрунтованих ризиків, які свідчать про можливість продовження виниклої ситуації, з метою запобігання всіх негативних факторів, що пов`язуються з таким насильством, є необхідним застосування передбачених положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заходів. При цьому, судом враховано, що заінтересована особа є власником помешкання. Видача обмежувального припису строком на два місяці відповідатиме пропорційності втручання у мирне володіння майном з врахуванням з`ясованих обставин існування рівня домашнього насильства.

Outcome: partial