Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій прохає встановити факт смерті громадянки України [PERSON], [INFO], уродженки с. Романовка Білокуракінського району Луганської області, яка померла [INFO] у с. Миколаївка, Станично-Луганського району Луганської області. В обґрунтування вимог зазначив, що в с. Миколаївка, Станично-Луганського району Луганської області, [INFO] померла [PERSON], про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть. Після одержання лікарського свідоцтва про смерть за місцем смерті [PERSON] звернувся до Московського районного у місті Харкові відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням зареєструвати смерть [PERSON], та видати відповідне свідоцтво. Однак, у зв'язку з тим, що [PERSON] померла у с. Миколаївка, Станично-Луганського району Луганської області, йому було відмовлено. Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] та отримання в державному органі України свідоцтва про смерть. Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, заявник надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Положеннями ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 122 від 23.05.2018, смерть [PERSON] настала [INFO] в с. Миколаївка, Станично-Луганського району Луганської області. Причина смерті - Хронічна серцева недостатність. Дифузний кардіосклероз. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть матері, виданого державним органом України та отримати допомогу на поховання.

Outcome: approved