Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, якою просить встановити факт, що [PERSON], уродженець смт. Новий Світ, Старобешівського району, Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], помер [INFO] року в смт. Новий Світ, Старобешівського р-ну, Донецької області. Визнати датою смерті [PERSON] - [INFO] року, місцем смерті - Україна, Донецька обл., Старобешівський р-н, смт. Новий Світ. В обґрунтування заяви посилається на те, що її батько [PERSON], [INFO], помер [INFO] року у смт. Новий Світ, Старобешівського р-ну, Донецької області, на підтвердження чого видано свідоцтво по смерть № [NUMBER], видане Новосвітською селищною радою Страробешівського району, Донецької області 30.10.2014 року. Оскільки ця територія є окупованою, то отримані документи не мають юридичної сили, встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть для подальшого використання в цивільно-правових правовідносинах. Заявниця в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, відповідно до якої судове засідання просила проводити без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа Київський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подано письмовий відзив на заяву, відповідно до якого справу просили слухати у їх відсутність, на розсуд суду, проти заявлених вимог не заперечують. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази в обґрунтування заяви, дійшов висновку про необхідність її задоволення. Заявник звернулась до Київський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою щодо державної реєстрації смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про смерть. Для державної реєстрації смерті заявницею було подано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 30.10.2014 року виконкомом Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області. Смт. Новий Світ, Старобешівського району, Донецької області, відповідно до розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявниці в державній реєстрації смерті [PERSON] відмовлено. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. З поданих заявницею копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що батьком записано [PERSON] (свідоцтво про народження (повторно) серія [NUMBER] від 16 липня 2014 року). Згідно копії паспорту заявниці зареєстрованим місцем проживання вказано [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області, [INFO] року помер [PERSON], про що зроблено актовий запис № 137 (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 30.10.2014 року). Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншим законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно п. 13 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року надано роз'яснення, відповідно до яких заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. The Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті [PERSON].

Outcome: approved