Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з [PERSON] Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. 12 січня 2010 року [PERSON] не повернувся додому, із того часу ніяких відомостей про нього немає. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2011 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 20 травня 2010 року. Місцезнаходження [PERSON] до цього часу не встановлено. Визнання свого колишнього чоловіка померлим необхідно заявниці для реалізації свого права та права дитини на отримання спадщини та організації подальшого сімейного життя. В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просили її задоволити. Представник Другої Черкаської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник Відділу ДРАЦС в Черкаській області в попередньому судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала, в подальшому до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник Управління праці та соціального захисту населення в попередньому судовому засіданні поклалася на розсуд суду, в подальшому до судового засідання не з'явилася. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, представника зацікавленої особи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та цивільного процесуального законодавства. Судом встановлено, що з 06 січня 2005 року по 12 лютого 2008 року заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2011 року [PERSON], [INFO], визнаний безвісно відсутнім з 20 травня 2010 року. Вказаним рішенням було встановлено, що [PERSON] 12 січня 2010 року не повернувся додому, і з того часу ніяких відомостей про нього не має. З листа Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2016 року вбачається, що згідно інформації ІІПС ОВС України 20 травня 2010 року до Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області надійшло звернення [PERSON] про те, що [PERSON], [INFO], пішов з дому у невідомому напрямку та не повернувся. З метою встановлення його місцезнаходження, 28 травня 2010 року працівниками Соснівського РВ м. Черкаси було заведено ОРС категорії «Розшук» № 101010016. 20 жовтня 2011 року було винесено постанову про закриття вказаної ОРС в зв'язку з отримання постанови суду про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її братом, 13 січня 2010 року він, дійсно, пішов з дому і не повернувся, але приблизно півтора роки назад він телефонував до неї на стаціонарний домашній телефон та повідомив, що з ним все добре. Де саме він знаходиться не повідомив, розмова тривала близько 2 хв., після чого зв'язок припинився. Крім того, зі слів працівників ОВС які займались розслідування кримінальної справи, їй стало відомо, що в 2010 році він виїхав за кордон. Тому вважає, що на даний час [PERSON] живий. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно до п. 1 ст. 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 46 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Таким чином, рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв'язку з воєнними діями , може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Згідно до ст. 46 ч. 3 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Стаття 47 Цивільного кодексу України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення «звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо на підставі незаперечних доказів стверджується, тобто доводяться обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Статтею 247 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Як вбачається з матеріалів справи, доказів про наявність обставин, що загрожували смертю, або дають підставу припускати загибель [PERSON] суду заявником не надано. На думку суду, заява про оголошення [PERSON] померлим обґрунтовано тільки формально, тобто заявником не зазначено жодної підстави для оголошення фізичної особи померлою, а наявність обставин, які б мали загрожувати цій особі смертю або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку, заявником не доведено. Отже підстави для оголошення його померлим відсутні. На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed