Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування заявлених вимог повідомили, що між заявниками 14 лютого 2003 року було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу заявників у них [INFO] народився син [PERSON]. Однак сімейне життя між заявниками не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені. Збереження шлюбу вважають неможливим і просять його розірвати. 09 липня 2015 року заявники склали та зареєстрували договір про визначення місця проживання дитини, про порядок здійснення батьківських прав та обов'язків матір'ю, яка проживає окремо від дитини, яким визначили, що дитина залишається на вихованні та буде проживати разом з батьком [PERSON] та обидва заявники беруть участь в утриманні дитини. У судове засідання заявники не з'явилися, про дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно свідоцтва про шлюб 14 лютого 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції між заявниками було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 120 (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] під час шлюбу сторін у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с.15). Згідно ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. 09 липня 2015 року заявники склали та зареєстрували договір про визначення місця проживання дитини, про порядок здійснення батьківських прав та обов'язків матір'ю, яка проживає окремо від дитини, яким визначили, що дитина [PERSON] залишається на вихованні та буде проживати разом з батьком [PERSON] та обидва заявники беруть участь в утриманні дитини. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С.В. (а.с.19-21). Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Виходячи із наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави задовольнити заяву про розірвання шлюбу за заявою подружжям, яке має дітей. На підставі ст.ст. 104, 105, 109 СК України,

Outcome: approved