Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт належності йому - [PERSON] договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 8 лютого 1986 року державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Палагутіною В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-205, право власності зареєстровано в КП «Вінницьке обласне бюро технічної документації» 20 лютого 1986 року в реєстровій книзі за № 18 за реєстром № 2491. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказав, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 8 лютого 1986 року державним нотаріусом Козятинською державної нотаріальної контори Палагутіною В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-205, він є власником 23/50 частини жилого будинку, що розташований в [ADDRESS] Право власності на 23/50 частини жилого будинку зареєстровано у КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 20 лютого 1986 року в реєстровій книзі № 18за № 2491. На даний час він не має можливості належним чином зареєструвати право власності у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, оскільки виявилось, що в Договорі купівлі-продажу невірно зазначено його прізвище, а саме його прізвище як покупця зазначено - « [PERSON] , тоді як відповідно до паспорта громадянина України його прізвище - « [PERSON] », як і в свідоцтві про його народження. Заявник в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, просив встановити факт належності правовстановлюючого документу. Заінтересована особа - представник відділу державної реєстрації Козятинської міської ради Вінницькій області в судове засідання не з`явився. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу укладеного 08.02.1986 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу, Палагутіною В,О та зареєстрованого в реєстрі за №1-205, заявнику належить 23/50 частини житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.4-5). Відповідно до договору купівлі-продажу прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », тоді як відповідно до свідоцтва про народження та паспорта громадянина України його прізвище значиться, як « [PERSON] » Той факт, що договір купівлі-продажу укладений 08 лютого 1986 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Палагутіною В.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-205, на 23/50 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано в КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 20 лютого 1986 року в реєстровій книзі за №18 за реєстровим №2491, дійсно належить заявнику - [PERSON] підтверджується самим договором купівлі-продажу та свідоцтвом про народження заявника і його паспортом, де його ім`я та по батькові значаться як « [PERSON] », а прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » співзвучні та мають розбіжності в одну літеру. Таким чином суд вважає, що розбіжності в написанні прізвища заявника виникли через переклад прізвища з російської на українську мову. Встановлення даного факту заявнику необхідно для звернення до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, а із -за розбіжностей в написанні його прізвища у правовстановлюючих документах, йому відмовляють у реєстрації права власності. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлючого документу, породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved