Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, який просила визнати безвісно відсутнім її чоловіка [PERSON] , [INFO] , з 01.02.1996 року. Заява мотивована наступним. 04.03.1978 року заявниця уклала шлюб з громадянином України [PERSON] , [INFO] , який народився у с. Ангуй Тутужського району Іркутської області Російської Федерації. Від шлюбу мають двох дітей, які на теперішній час є дорослими та проживають окремо в м. Маріуполі. В період з 1995 по 1996 роки вони з чоловіком проживали у будинку батька заявниці за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою [PERSON] . У січні 1996 року [PERSON] поїхав до Приморського краю Російської Федерації у пошуках роботи, з того часу з ним втрачений будь - який зв`язок та відсутні відомості щодо місця його перебування У судовому засіданні заявниці [PERSON] підтримала свою заяву, просила її задовольнити. Додатково пояснила, що відносини в них з чоловіком були добрі, сім`я дружня. У пошуках чоловіка вона та родичі з боку останнього неодноразово зверталася до правоохоронних органів Російської Федерації, шукали власними силами через рідних знайомих, але встановити місце перебування чоловіка не вдалося. Представник заінтересованої особи - управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації до суду надав заяву, в який просив справу розглянути без участі їх представника (а.с. 12). Представник заінтересованої особи - Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Донецькій області до суду надав заяву, в який просив справу розглянути без участі їх представника (а.с.13). Суд, вислухавши заявницю, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу заявниця [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 04 березня 1978 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно рапорту ДОП СП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області місце знаходження [PERSON] , [INFO] , який мешкав в [ADDRESS] відсутні з1994 року та місцезнаходження невідомо (а.с. 22). Згідно Довідки Донської селищної ради Волноваського району Донецької області [PERSON] . на території ради не мешкає (а.с. 23). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] є її рідним братом. До 1996 року брат з родиною проживав у смт. Донське. В 1996 році [PERSON] разом із їхньою молодшою сестрою поїхав до Приморського краю Російської Федерації. Через деякий час сестра повернулася, а він залишився. З того часу з ним відсутній будь - який зв`язок та невідомо його місцезнаходження. З цього приводу вони неодноразово зверталися до правоохоронних органів Російської Федерації, шукали його через родичів, знайомих, навіть зверталися до телевізійної передачі «Чекай на мене», проте пошуки неякий результатів не дали. Його місцеперебування до теперішнього часу невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є двоюрідним племінником [PERSON] У 1996 році [PERSON] поїхав у пошуках роботи до Російської Федерації і з того часу з ним втрачений зв`язок, місцезнаходження його невідомо ані родичам, ані знайомим. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст..43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Стаття 45 ЦК України передбачає, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт відсутності відомостей щодо місця перебування [PERSON] на протязі більш ніж 22 роки належним чином знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому, на підставі ст. 43 ЦК України, необхідно визнати останнього безвісно відсутнім з 01 лютого 1996 року.

Outcome: approved