overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про продовження строку дії рішення суду щодо визнання недієздатним свого батька [PERSON] , [INFO] , в якій зазначено, що рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26.11.18р., він був визнаний недієздатним строком на два роки. Внаслідок хвороби він і досі не може самостійно пересуватись та приймати рішення, потребує постійного догляду та уваги, тому потребує встановлення опіки. Тому в заяві ставиться питання про продовження дії рішення суду щодо визнання недієздатним [PERSON] . В судовому засіданні представник заявника адвокат Новіков І.О. заяву підтримав та пояснив, що наразі стан [PERSON] не змінився, просив заяву задовольнити. Представник органу опіки Салата Н.П. проти клопотання [PERSON] не заперечувала, про що суду вона надала письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26.11.18р. [PERSON] визнаний недієздатним строком на два роки. Наразі, згідно висновку експерта № 20 від 21.01.2021р. [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді деменції внаслідок органічного ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, інсульт). Внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Згідно ч.ч.6-9 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Отже, заява [PERSON] про продовження строку дії рішення суду щодо визнання недієздатним батька [PERSON] , [INFO] , заснована на законі, є обґрунтованою, підтверджена відповідним експертним висновком, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, згідно ст. 39 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви, посилаючись на те, що з 31 серпня 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що сторони мають протилежні погляди на життя, вони різні люди з різними характерами, що привело до втрати почуття поваги та любові між ними. Між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання заявник не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені заяви наполягав. У судове засідання заінтересована особа не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені заяви наполягала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданого Виконкомом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис №26. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою буть-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому заява є обґрунтованою та, відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК судові витрати віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], зареєстрованого 15 червня 2012 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 118. Від цього шлюбу спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Заявник відбуває покарання в місцях позбавлення волі та посилається на те, що спільне життя з дружиною не склалося через те, що остання проживає з іншим чоловіком та веде з ним спільне господарство. [PERSON] не цікавиться особистим життям заявника, передачі йому не передає. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву та прохав її задовольнити, пояснивши суду, що заявник перебуває в місцях позбавлення волі та дізнався, що його дружина тривалий період проживає з іншим чоловіком та ведуть з ним спільне господарство. [PERSON] до заявника не телефонує, не цікавиться його життям та здоров'ям, передачі не передає йому. У зв`язку з цим на примирення він не згідний і наполягає на розірванні шлюбу. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала проти розірвання шлюбу з заявником та пояснила те, що в неї стосунки з іншим чоловіком, від якого вона має неповнолітніх дітей. Вислухавши представника заявника, заінтересовану особу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER], між заявником та заінтересованою особою було укладено шлюб 15.06.2012 року. Як передбачено ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, подружжя на протязі тривалого часу не підтримує сімейних відносин та відновлювати їх не бажає, оскільки заінтересована особа [PERSON] має неповнолітніх дітей від іншого чоловіка, з яким вона проживає, веде спільне господарство та не бажає зберегти сім`ю, з чого слідує, що це не буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 грудня 2005 року зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого мають одну неповнолітню дитину. Шлюбні відносини між подружжям припинені через різні погляди на життя, на вирішення сімейних проблем та на ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного. На даний час, заявник відбуває покарання у виправному закладі, спільне господарство з дружиною не веде, збереження сім'ї вважає не можливим, просить шлюб розірвати. Заявник до матеріалів справи надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, вимогу про розірвання шлюбу підтримує, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи по довіреності [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у відсутність [PERSON], заяву підтримують, просять шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Вимогами ч. 3 ст. 234 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно свідоцтва про шлюбу, [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], шлюб зареєстрований 16 грудня 2005 року Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 898 (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини у подружжя відсутній, після розірвання шлюбу дочка залишиться проживати разом з матір'ю - [PERSON] Як встановлено матеріалами справи, подружжя спільне господарство не ведуть, проживають окремо, заявник відбуває покарання у виправній установі. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, із-за різних поглядів на життя, на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного. Після спливу одного місяця з моменту подачі заяви до суду, клопотання про відкликання заяви про розірвання шлюбу від заявника не надходило. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу ґрунтується на вимогах ст. 109 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.12.2016 року Суворовським районним у м. Херсоні відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області у приміщені ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» між [PERSON], та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після реєстрацію шлюбу змінила прізвище «[PERSON]». Від шлюбу дітей не мають, спільного господарства не ведуть. До суду від заявника надійшла заява в якій просив розглянути справу без його участі заяву підтримав та наполягав на задоволенні . [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про причину суд не сповістила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно відповіді Херсонського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 21.12.2016 року, Суворовським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 498. Відповідно до Вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2018 року [PERSON] засуджений за ст. ч.2 ст.309, ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання на підставі ст. 70 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна із поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу та утримується у державній установі «Херсонський слідчий ізолятор» За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно до ч.4 ст.315 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 109 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, зважаючи, що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, тому вони сімейних стосунків не підтримують, а також беручи до уваги, що в наслідок розірвання шлюбу особисті та майнові права сторін не будуть порушені, суд вважає доцільним ухвалити рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна набутого за час шлюбу, мотивуючи її тим, що на час розгляду справи відповідачем були понесені витрати пов`язані з наданням правничої допомоги та докази оплати наданих адвокатських послуг, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають розподілу між сторонами. В судовому засіданні представник відповідача заяву підтримав, просив її задовольнити. Позивач, проти заяви заперечувала, просила відмовити в її задоволенні. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. 16.04.2019 Дарницьким районним судом було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна набутого за час шлюбу, відповідно до якого позовні вимоги задоволено частково. Під час дослідження матеріалів справи представник відповідача, подав заяву про розподіл судових витрат наданої правничої допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими витратами. Відповідно до п.1,2 ч. 2 ст. 137 розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду. збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою стороною; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 22.04.2019 представник відповідача надав докази сплати витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 11250 грн., які були сплачені відповідачем. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, суд вважає, що з позивача підлягають стягненню витрати понесені відповідачем на оплату правничої допомоги у розмірі 10462, 50 грн., що буде пропорційним задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, просить звільнити від обов'язків опікуна над недієздатним сином [PERSON], [INFO] В обґрунтування заяви посилається на те, що за рішенням суду призначений опікуном недієздатного сина. Вони з сином мешкають у сім'ї його старшої сестри, а донька сестри та онук доглядають їх із сином, оскільки він за станом здоров'я у зв'язку з тяжкою хворобою та встановленням 1 групи інвалідності сам потребує стороннього догляду і не може виконувати свої опікунські обов'язки. В судовому засіданні представник заявника - [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просила звільнити дядька від обов'язків опікуна стосовно його недієздатного сина. Представник 3-ї особи - опікунської ради Адміністрації Ленінського району Харківської міської ради Кравченко В.І., підтримала заяву, зазначила, що недієздатний має двох опікунів. У зв'язку з тим що заявик, який є рідним батьком недієздатного, тяжко хворий, є інвалідом 1Б групи безстроково та сам потребує стороннього догляду, не може виконувати обов'язки опікуна. Суд, вислухавши представника заявника, представника опікунської ради Адміністрації Ленінського району Харківської міської ради Кравченко В.І., дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню на підставі наступного. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 1 квітня 2008р. [PERSON] було призначено опікуном його недієздатного сина [PERSON]. Згідно довідки МСЕК серія 10ААВ № 649339 від 05.07.2013 року заявник є інвалідом 1-Б групи з 01.06.2013 року, непрацездатний, потребує стороннього постійного догляду. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30 січня 2015 р. [PERSON] було призначено другим опікуном недієздатного [PERSON]. У зв'язку з тим, що заявник потребує постійного стороннього догляду він звернувся до суду з заявою про звільнення його від обов'язків опікуна стосовно його недієздатного сина. Згідно ч.1 ст.75 ЦК України суд, за заявою особи, звільняє її від повноважень опікуна. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що [PERSON] сам потребує стороннього постійного догляду, не може виконувати повноваження опікуна недієздатного сина, у сина є інший опікун, суд звільняє [PERSON] від повноважень опікуна. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про скасування рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім. Свої вимоги мотивував тим, що у березні 1998 року [PERSON] він посварився із своєю дружиною [PERSON] і поїхав на пошуки роботи до Російської Федерації. З того часу ніяких відомостей про себе їй не надавав. У зв'язку з цим [PERSON] звернулась до Торезького міського суду із заявою про визнання його безвісно відсутнім та 21 липня 2010 року заява була задоволена. Про прийняте рішення заявник дізнався тільки у січні 2014 року від родички [PERSON]. Просить скасувати рішення Торезького міського суду від 21 липня 2000 року про визнання [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. Заявник в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював адвокат [PERSON] Представник заявника за угодою про надання правової допомоги від 21 березня 2014 року [PERSON], повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив вимоги задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що рішенням Торезького міського суду від 21 липня 2000 року за позовною заявою [PERSON] [PERSON], [INFO], визнано безвісно відсутнім (а.с.8). У паспорті, виданому на ім'я [PERSON], [INFO], який народився у м.Торезі Донецької області, місцем реєстрації вказано: [ADDRESS]. Державною податковою інспекцією в м.Торезі видано картку фізичної особи-платника податків [PERSON] (а.с.3-6). Місцем фактичного проживання та тимчасової реєстрації заявника є: [ADDRESS] (а.с.54). Останній запис у паспорті заявника про реєстрацію зроблений 01 липня 2008 року, тобто після ухвалення рішення Торезьким міським судом від 21 липня 2000 року про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. У теперішній час він дізнався про те, що його було визнано безвісно відсутнім та виявив бажання бути поновленим у своїх правах, просить скасувати рішення про визнання його безвісно відсутнім. Відповідно до ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування, або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Судом встановлені саме такі обставини: одержано відомості про місце перебування [PERSON], який визнаний рішенням суду безвісно відсутнім, встановлено його місце фактичного перебування, тому вимоги заявника про скасування рішення Торезького міського суду від 21 липня 2000 року підлягають задоволенню, рішення - скасуванню.

Outcome: approved