Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду в порядку окремого провадження із вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу заявниці, [PERSON] , а саме свідоцтва про право на спадщину за законом вiд 23.06.1997 року, виданого на прізвище « [PERSON] » на належну їй 3/5 частку будинку [ADDRESS] . В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що вона є власницею 3/5 частки буд [ADDRESS] , де на даний час вона проживає. Понад 20 років тому вона відчужила частину вказаного будинку своєму сину [PERSON] . Місяць тому при зверненні до нотаріуса для складання заповіту з`ясувалось, що свідоцтво про право на спадщину їй не належить, оскільки за паспортом її прізвище « [PERSON] », а у свідоцтві про право на спадщину власник записаний « [PERSON] ». Оскільки спадкування і договір дарування частини будинку її сину відбувались у 1997 році за її паспортом СРСР (який вона змінила [INFO] ) нотаріусом було невірно перекладено на українську мову її прізвище. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, заявлені вимоги просять задовольнити. Представник заінтересованої особи - виконавчий комітет Ніжинської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти заявлених вимог не заперечують, просять суд прийняти рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспорта серії [NUMBER] , виданого Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області 21.03.2000, прізвище заявниці зазначено [PERSON] , прізвище російською мовою зазначено « [PERSON] » (а.с.2) Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 12.03.2015 прізвище заявниці зазначено « [PERSON] » (а.с.4) До заяви додана копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.1997 року, яке видане на ім`я « [PERSON] » (а.с.5) Крім того, факт належності свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.1997 року заявниці підтверджується технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] та довідкою Ніжинського МБТІ №01923 від 13.07.2016 року (а.с.6-7) Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин, оскільки в свідоцтві про право на спадщину за законом від 23.06.1997 є невідповідність щодо зазначення прізвища заявниці, що не відповідає дійсності і не збігається з паспортом громадянина України, та враховуючи, що на даний час заявниця позбавлений можливості виправити допущені помилки, суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. У зв`язку з тим, що заявниця є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , вона підлягає звільненню від сплати судових витрат по справі відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved