Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності заявниці свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 травня 1983 року Василєостровським відділом ЗАГС м. Ленінград (Росія) та диплома про вищу освіту серії [NUMBER] , виданого 30 червня 1982 року Ленінградським гірничим інститутом. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для оформлення пенсії за віком, яке виявило розбіжності в написанні дати народження заявниці в наступних документах: -свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 травня 1983 року Василєостровським відділом ЗАГС м. Ленінград (Росія); -дипломі про вищу освіту серії [NUMBER] , виданого 30 червня 1982 року Ленінградським гірничим інститутом. У зв`язку з чим просить суд встановити факт належності їй зазначених правовстановлюючих документів. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити заяву з наведених підстав. Представник заінтересованої особи - Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Житомирській областів судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо задоволення заяви. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання заінтересованою особою заяви суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення заяви. Якщо визнання заінтересованою особою заяви суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання заінтересованою особою заяви і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, судом визнано можливим розглядати справу у відсутність сторін, що не з`явились в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (російською мовою) народилася [INFO] (а.с. 6). Відповідно до копії диплому виданого від 30.06.1982 року [PERSON] (російською мовою), вбачається, що вона в 1977 році вступила в «Ленинградский орден Ленина, ордена Октябрськой Революции и ордена Трудового Красного Знамени горный институт им. Г. В. Плеханова» (російською мовою), який закінчила 1982 році (а.с. 9). 28 травня 1983 року між [PERSON] (російською мовою) [INFO] та [PERSON] (російською мовою) [INFO] , було укладено шлюб, який посвідчено Василєостровським відділом ЗАГС м. Ленінград (Російська Федерація) (а.с. 6). Відповідно до дослідженого паспорту [PERSON] , день народження заявниці є 13 червня 1960 року (а.с. 5). Відповідно до ч. 1ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3ст.\~77\~ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12\~Постанови за № 5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги визнання заяви заінтересованою особою, враховуючи надані докази, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

Outcome: approved