Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки міста Харків, померлої [INFO] року вдома у Ленінському районі міста Донецьку Донецької області в Україні внаслідок церебрального атеросклерозу з гіпертензією. Зазначив, що вказані обставини підтверджуються: лікарським свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 17 серпня 2016 року та довідкою про причину смерті [NUMBER] від 17 серпня 2016 року, виданими КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9 міста Донецьку», що знаходиться на окупованій території. При зверненні заявника до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть належного зразку, йому було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті було пред'явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв'язку з цим, [PERSON], діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК. Заявник та [PERSON] надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку 27 березня 2001 року, [PERSON] народилася [INFO] року у місті [PERSON] краю. Із довідки №1411013672 від 10 грудня 2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції вбачається, що остання проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку 14 жовтня 1999 року, [PERSON] народилася [INFO] року у місті Харків в Україні. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт [NUMBER] від 08 серпня 2013 року, засвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №638 (відомості відображено у витязі про реєстрацію у Спадковому реєстрі №34793085 від 08.08.2013 року). На випадок своєї смерті [PERSON] зробила розпорядження, аби усе належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, та усе те, що буде належати на день смерті, залишилося [PERSON], [INFO], ІПН-[NUMBER]. Із наданих суду документів вбачається, що [PERSON], [INFO], громадянка України, померла [INFO] року вдома у Ленінському районі міста Донецьку Донецької області в Україні внаслідок церебрального атеросклерозу з гіпертензією, про що КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9 міста Донецьку», розташованим на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, було видано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 17 серпня 2016 року (дублікат лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO] року) та довідку про причину смерті [NUMBER] від 17 серпня 2016 року. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За положеннями ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв'язку з цим, заявник звернувся до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом останнього [PERSON] було відмовлено у реєстрації смерті за пред'явленими документами та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав її спадкоємиці, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved