Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. З метою реалізації права на пенсію вона збирала необхідні документи для подальшого звернення до УПФУ з заявою про призначення пенсії. Проте, в атестаті №6347, виданим міським професійно-технічним училищем №48 м. Ворошиловграда від 18.07.1981 року, некоректно вказано ім`я та по батькові « [PERSON] », у зв`язку з чим заявник змушена звернутись до суду для встановлення факту належності зазначеного документу. Встановлення даного факту необхідно заявнику для призначення та нарахування пенсійних виплат згідно законодавства України. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 03 серпня 2020 року. 03 серпня 2020 року судове засідання не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого по справі у щорічній основній відпустці. Розгляд справи призначено на 30 вересня 2020 року. Заявник до судового засідання не з`явилася, в заяві про встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документупросила суд розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд заяви без участі представника управління. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 грудня 1997 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, анкетні дані заявника зазначені як « [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, яка видана 27 грудня 1996 р. Державною податковою адміністрацією України, заявник зазначена як « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28.08.1968 року с/ЗАГС с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області, [INFO] народилась « [PERSON] » (російською мовою). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12 січня 1985 року Новопсковським районним відділом загса Ворошиловградської області, 12 січня 1985 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №4, після реєстрації шлюбу заявнику присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно відомостей про роботу, що містяться в трудовій книжці серії [NUMBER] , виданої 21.07.1981 року на ім`я « [PERSON] » (російською мовою), заявник у період з 01.09.1979 по 18.07.1981 навчалась в ПТУ №48 м. Ворошиловграда, що підтверджується атестатом №6347 від 18.07.1981 року. Як слідує з атестату №6347, виданого 18.07.1981 року міським професійно-технічним училищем №48 м. Ворошиловграда, ім`я та по батькові заявника українською мовою записано як «Алє [PERSON] », однак в інших правовстановлюючих документах ім`я заявника зазначено як « [PERSON] », що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Заявник [PERSON] не може реалізувати своє право на призначення пенсійних виплат через допущення орфографічних помилок в її імені та по батькові в атестаті №6347, виданим міським професійно-технічним училищем №48 м. Ворошиловграда від 18.07.1981 року. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані документи переконують суд в тому, що саме заявнику належить атестат № [NUMBER] , виданий 18.07.1981 року міським професійно-технічним училищем №48 м. Ворошиловграда, та дають підстави для задоволення заяви, у зв`язку з тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на отримання пенсії, а встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved