Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем - [PERSON], в [ADDRESS], яка померла [INFO] року. Свою заяву заявник мотивує тим, що після смерті його бабусі [PERSON] відкрилась спадщина за заповітами, які вона вчинила на його ім'я. Ураховуючи те, що вони із бабусею проживали в домоволодіннях, які розташовані на одному подвір'ї, він постійно піклувався про неї, допомагав по господарству, вони жили однією сім'єю, несли спільно витрати, заявник вважав, що спадщину він прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем, отож заяви про прийняття спадщини нотаріусу в межах шестимісячного строку не подав. В подальшому, реалізовуючи свій намір на прийняття спадщини, заявник звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, однак як з'ясувалось домоволодіння, в яких вони проживали мали різну адресу: [ADDRESS], що й стало підставою для відмови нотаріусом у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги, що від встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем залежать його майнові права на спадщину, іншого порядку поміж судового чинним законодавством не передбачено та у даному випадку відсутній спір про право, заявник просить суд встановити вказаний юридичний факт. В судове засідання заявник та його представник не з'явились, однак заявник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені у заяві підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, сільський голова в адресу суду направив заяву, в якій вказав про визнання вимог за заявою, не заперечував щодо її задоволення, справу просить розглядати у відсутності представника сільської ради. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Ураховуючи наведену норму, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке. [INFO] року в селі Попівка померла [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть (а.с.5). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Попівської сільської ради від 06.10.2016 року за №02-11/318, [PERSON] все життя до дня смерті ([INFO] року) була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітами вчиненими за життя спадкодавця 03.01.2003 року, відповідно до якого [PERSON] заповіла своєму онуку, тобто заявнику [PERSON] належний їй на праві особистої власності майновий сертифікат, що знаходиться у КСП «Поділля» серії [NUMBER] та земельну ділянку, площею 03,34 га. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №10. 07.12.2005 року [PERSON] склала ще один заповіт, яким заповідала своєму онуку - [PERSON] належний їй на праві особистої власності Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №84. Як убачається із паспортних документів [PERSON] (а.с.3) з 01.07.1985 року його місце реєстрації значиться в [ADDRESS]. Факт постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування (а.с.13), згідно якої встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрований [ADDRESS], це одне домоволодіння, одне подвір'я. Встановлені судом обставини підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] проживали фактично за однією адресою. Протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, заявник від спадщини не відмовився. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 256 ч.2 ЦПК України, визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ураховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що заявником доведено належними та допустимими доказами факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, отож в силу ст.1268 ч.3 ЦК України, заявник вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, суд задовольняє заяву, оскільки від встановлення цього факту залежать майнові права заявника, іншого порядку їх встановлення чинним законодавством не передбачено, спір про право в даному випадку відсутній. На підставі ч.3 ст.1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved