Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Заявниця 04.12.2014 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси суду з заявою про вставлення факту прийняття спадщини, в своїй заяві просить встановити факт прийняття нею [PERSON], спадщини у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], що відкрилася після смерті [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла [PERSON], яка є її тіткою, після смерті тітки відкрилася спадщина на майно у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,1 кв.м., виданого 25.11.1997 року № [NUMBER] органом приватизації державного житлового фонду Приморського району, на підставі розпорядження № 1032 від 25.11.1997 року, зареєстроване 18.12.1997 року в кн.244 пр. стр. 48 р.911. Згідно вказаного свідоцтва про право спільної сумісної власності, квартира зареєстрована у рівних частинах за нею [PERSON], [PERSON]-її чоловіком, та [PERSON]- її тіткою. На момент смерті [PERSON], вона постійно проживала разом з нею та була зареєстрована за вищевказаною адресою. Заповіт померлою не складався, до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини вона не зверталася, бо вважала що фактично прийняла спадщину, так як вступила в управління та володіння належної спадкодавцю частини квартири, крім неї до нотаріальної контори ніхто не звертався. На даний час при зверненні до нотаріальної контори їй в усному порядку відмовили, та порекомендували звернутися до суду для встановлення факту отримання спадщини. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилася, в минулих судових засіданнях позов підтримала ы просила його задовольнити, проте надала до суду заяву, в якій просила заяву задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що Розпорядженням органу приватизації від 25.11.1997 року № 1032 заяву [PERSON] щодо приватизації квартири [ADDRESS] було задоволено і передано вказану квартиру у спільну власність гр. [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією зазначеного розпорядження (а.с.7). На підставі вказаного вище розпорядження було видано Свідоцтво про право власності на житло на вказану квартиру від 25.11.1997 року, яке зареєстровано в КП «ОМБТІтаРОН» 18.12.1997 року в кн.. 244 пр.стр. 48 р. [NUMBER], що підтверджується копією зазначеного свідоцтва (а.с.6). З свідоцтва вбачається, що вказана квартира належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від [INFO] серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Одеси. (а.с. 5). З копії довідки № 535 від 06.10.2014 року, виданої дільницею № 3 КП «ЖКС «Фонтанський», [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 30.12.1992 року по день смерті [INFO].(а.с. 8) З копії довідки № 591 від 09.10.2014 року, виданої дільницею № 3 КП «ЖКС «Фонтанський», [PERSON] на момент смерті [PERSON], була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 8) Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], яке видано 13.05.1940 року Куйбишевським Райбюро ЗАГС м.Ташкент, її батьками були [PERSON] та [PERSON].(а.с. 16) Згідно свідоцтва про шлюб від 26.12.1964 року виданого міським РАГС м.Одеси актовий запис № 3587, [PERSON], після одруження отримала прізвище [PERSON].(а.с 17) З пояснень [PERSON] в минулих судових засіданнях, встановлено, що [PERSON] є її тіткою, тобто рідною сестрою її матері, яка після смерті матері виховувала її з малечку як рідну доньку, так як в неї не було ні чоловіка, ні дітей. Тітка проживала з нею та її чоловіком [PERSON] в квартирі [ADDRESS] фактично все життя як член їх сім'ї, була в ній зареєстрована та брала участь у приватизації квартири. Після смерті тітки вона займалася хворим чоловіком, так як він після операцій був лежачий, тому вважала, що прийняла спадщину її частини квартири, так як постійно проживала з нею. Чоловік помер в квітні 2014 року та вона вирішила оформити всі необхідні документи пов'язані зі спадщиною. Таким чином [PERSON] не звернулась протягом 6 місяців з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки. Інших спадкоємців суд не виявив. Як вбачається зі спадкової справи № 562/2014 року до майна померлої [INFO] [PERSON], на підставі заяви [PERSON] від 03.12.2014 року була заведена спадкова справа. Згідно відповіді Шостої Одеської державної нотаріальної контори від 03.12.2014 року, на звернення [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, їй було рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою з питання призначення спадкоємцем четвертої черги за законом, після чого нотконторою буде видане свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На момент відкриття спадщини діяв Цивільній кодекс УРСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, на підставі вищевикладеного, суд має всі підстави вважати, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, постійно проживала разом зі спадкодавцем одній квартирі, від спадщини не відмовлялася, та продовжує проживати в спірні квартирі. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявнику свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved