Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту шлюбних відносин, посилаючись на те, що 24 листопада 1957 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Євгенівською сільською радою 11 січня 1958 року, актовий запис №17. На той час записи в свідоцтві про одруження були зроблені російською мовою. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Заявниця у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Тарутинського району Одеської області з заявою про відмову від обов'язкової частки спадщини на користь своєї онуки [PERSON]. Однак нотаріусом було роз'яснено заявниці, що для відмови від обов'язкової частки за законом на майно, що залишилось після смерті її чоловіка, обов'язковою умовою є підтвердження нею, як спадкоємицею родинних зв'язків зі спадкодавцем. Однак, в свідоцтві про смерть чоловіка його прізвище зазначено як «[PERSON]», а паспорті заявниці її прізвище вказано як «[PERSON]». У зв'язку з цим заявниця звернулась до суду з вказаною заявою. В судове засідання заявниця не з'явилась. Просила суд розглянути справу у її відсутність, про що надала відповідну заяву (а.с. 19). Представник зацікавленої особи - приватний нотаріус Тарутинського районного нотаріального округу- заперечень проти вимог заявника не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України (а.с.17). В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 1957 року «[PERSON]» та «[PERSON]» уклали шлюб, який був зареєстрований 09 січня 1958 року Євгенівською сільською радою Бородинського району Одеської області, про що зроблено відповідний запис №17 та що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно копії паспорту заявниці серії [NUMBER] виданого 29 липня 1998 року Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області, її прізвище - [PERSON] (а.с.4). З свідоцтва про смерть померлого [INFO] року чоловіка заявниці серії [NUMBER] вбачається, що його прізвище «[PERSON]» (а.с.7). З показів свідків мешканців [ADDRESS] [PERSON]. (а.с.9) та [PERSON] (а.с. 10) вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно є дружиною померлого [INFO] року [PERSON]. Згідно ст. 256 ч.ч. 1 та 2 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до пунктів 10 та 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах може мати місце, якщо таки відносини виникли до 08 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. Тобто, дане положення передбачає встановлення в судому порядку факту реєстрації шлюбу лише за умови доведеності того, що шлюб реєструвався, але втрачені відповідні документи і поновити їх не надається можливим. Крім того, в судовому засіданні судом було встановлено, що у заявниці є свідоцтво про реєстрацію шлюбу між нею та померлим [PERSON], а в судовому порядку факт реєстрації шлюбу при наявності документів органів реєстрації актів громадянського стану судом не встановлюється і встановленню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed