Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Ворзельської селищної ради місто Ірпінь Київської області № 35 від 16 березня 1993 року їй виділено для будівництва житлового будинку земельну ділянку площею 1000 м2, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаного рішення межі земельної ділянки винесенні в натуру (на місцевість), що підтверджується відповідним актом, в якому її ім`я як забудовника вказане « [PERSON] ». 23 грудня 1998 року вона отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії III-КВ № 009866, площею 0,1000 га, розташовану в [ADDRESS] , надану на підставі рішення виконавчого комітету Ворзельської селищної ради № 174 від 10 грудня 1998 року для будівництва та обслуговування житлових будівель і господарських споруд, в якому зазначене її ім`я як « [PERSON] », що не збігається з іменем, вказаним у паспорті. Помилку в написанні імені вона виявила коли в грудні 2020 року почала готувати документи для звернення до органу державної реєстрації речових прав з метою зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку. Вважає, що помилка в написанні її імені в Державному акті на право власності на землю виникла у зв`язку з тим, що в її паспорті, який був виданий 22 січня 1996 року, на першій сторінці українською мовою ім`я записане « [PERSON] », а на другій сторінці російською мовою « [PERSON] ». Оскільки чинне законодавство не передбачає видачу Державних актів на право власності на землю, а відповідно до ч.1 ст.5, п.8 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав, а державна реєстрація здійснюється на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого до 1 січня 2013 року, їй необхідно встановити, що Державний акт на право приватної власності на землю, в якому її ім`я записане невірно, дійсно належить їй. У зв`язку з вищевикладеним просить суд встановити факт належності їй Державного акту на право приватної власності на землю, серія III-КВ № 009866 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 259 виданого 23 грудня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Ворзельської селищної ради № 174 від 10 грудня 1998 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га, розташовану в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлових будівель і господарських споруд. В судове засідання заявник не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримує та просить її задовольнити. В судове засідання заінтересована особа свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ворзельської селищної ради місто Ірпінь Київської області № 35 від 16 березня 1993 року [PERSON] виділено для будівництва житлового будинку земельну ділянку площею 1000 м2, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаного рішення межі земельної ділянки винесенні в натуру (на місцевість), що підтверджується відповідним актом, в якому ім`я заявника як забудовника вказане « [PERSON] ». 23 грудня 1998 року заявник отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії III-КВ № 009866, площею 0,1000 га, розташовану в [ADDRESS] , надану на підставі рішення виконавчого комітету Ворзельської селищної ради № 174 від 10 грудня 1998 року для будівництва та обслуговування житлових будівель і господарських споруд, в якому зазначене її ім`я як « [PERSON] », що не збігається з іменем, вказаним у паспорті. Помилку в написанні імені заявник виявила коли в грудні 2020 року почала готувати документи для звернення до органу державної реєстрації речових прав з метою зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку. Помилка в написанні імені заявника в Державному акті на право власності на землю виникла у зв`язку з тим, що в її паспорті, який був виданий 22 січня 1996 року, на першій сторінці українською мовою ім`я записане « [PERSON] », а на другій сторінці російською мовою « [PERSON] ». Оскільки чинне законодавство не передбачає видачу Державних актів на право власності на землю, а відповідно до ч.1 ст.5, п.8 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав, а державна реєстрація здійснюється на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого до 1 січня 2013 року, заявнику необхідно встановити, що Державний акт на право приватної власності на землю, в якому її ім`я записане невірно, дійсно належить їй. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 234 ЦПК України - окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Нормами ст. 256 ЦПК України встановлено перелік справ по яких суд може встановити факт, що має юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Виходячи із вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що заява знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved