Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу /заінтересована особа - Ренійська районна державна нотаріальна контора Головного управління юстиції в Одеській області/, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності за законом від 26 червня 2000 року належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Заявник вирішила скласти заповідальне розпорядження щодо свого будинку та приватизувати земельну ділянку, на який розташовано цей будинок, однак під час підготовки необхідних документів з`ясувалось, що в написані прізвища позивача в свідоцтві про право на спадщину та в паспорті маються розбіжності. Так у паспорті прізвище заявника записано як « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності за законом від 26 червня 2000 року прізвище заявника вказане як « [PERSON] ». Дане різночитання було допущене внаслідок орфографічної помилки у записах прізвища [PERSON] в свідоцтві про право власності за законом. Після виявлення вказаних розбіжностей заявник намагалась їх виправити, однак внести зміни до правовстановлюючих документів їй не вдалось. Таким чином на сьогоднішній день заявник позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, а саме: скласти заповіт та провести приватизацію земельної ділянки. Заявник у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника заявника - адвоката Златі Д.С., у якій він просить розглянути справу за їх відсутності, заяву підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності проти встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, заявнику на підставі свідоцтва про право власності за законом від 26 червня 2000 року належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Заявник вирішила скласти заповідальне розпорядження щодо свого будинку та приватизувати земельну ділянку, на який розташовано цей будинок, однак під час підготовки необхідних документів з`ясувалось, що в написані прізвища позивача в свідоцтві про право на спадщину та в паспорті маються розбіжності. Так у паспорті прізвище заявника записано як « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності за законом від 26 червня 2000 року прізвище заявника вказане як « [PERSON] ». Дане різночитання було допущене внаслідок орфографічної помилки у записах прізвища [PERSON] в свідоцтві про право власності за законом. Після виявлення вказаних розбіжностей заявник намагалась їх виправити, однак внести зміни до правовстановлюючих документів їй не вдалось. Таким чином на сьогоднішній день заявник позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, а саме: скласти заповіт та провести приватизацію земельної ділянки. Вказані розбіжності не дозволяють заявнику вирішити ряд юридичних питань. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи нищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Усунення вказаної помилки є неможливим в позасудовому порядку. Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, всі пояснення заявника, викладені у її заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому її вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved