Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Заявник звернулась із заявою про визнання безвісно відсутнім свого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: АРК м. Сімферополь , безвісно відсутнім з 2014 року. В обґрунтування своєї заяви, заявник зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07.08.2010 по 01.04.2015 . У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу заявник та [PERSON] підтримували сімейні стосунки та проживали однією сім`єю в м. Сімферополь Автономної республіці Крим. Після окупації Автономної республіці Крим у 2014 році заявник, та їх син переїхали до м. Львів та почали мешкати за адресою: [ADDRESS] . Чоловік [PERSON] залишився на окупованій території АРК та перейшов на службу до ФСБ Росії та згідно з довідкою від 18.05.2018р. від Служби Безпеки України 25.04.2014р. він був звільнений з військової служби із зняттям із військового обліку. Визнання фізичної особи безвісно відсутньою потрібно заявнику для вирішення питання виїзду її сина [PERSON] за кордон без згоди батька. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, просили задовольнити її в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07 серпня 2010 по 01 квітня 2015. [PERSON] - заявник у справі та [PERSON] мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені заявник [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивач має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . В даний час проживає в м. Львів, куди переїхала після початку збройного конфлікту на території АРК і є внутрішньо переміщеною особою. Чоловік [PERSON] залишився на окупованій території АРК та перейшов на службу до ФСБ Росії та згідно з довідкою від 18.05.2018р. від Служби Безпеки України 25.04.2014р. він був звільнений з військової служби із зняттям із військового обліку. На даний час заявнику не відомо про місцезнаходження колишнього чоловіка. Відповідно до листа військової прокуратури Київського гарнізону від 08.06.2018року за № 16/6204, вбачається, що військовою прокуратурою Київського гарнізону проводиться досудове розслідування кримінального провадження за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.408 КК України та оголошено розшук. Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Звертаючись до суду з вимогою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім заявник посилається на те, що таке рішення надасть їй змогу безперешкодно виїжджати з дитиною за кордон, не отримуючи згоди батька. Крім того, це спростить вказану процедуру, оскільки їй не потрібно буде періодично звертатись до державних органів щодо отримання відповідних дозволів. Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] залишився на окупованій території АРК та перейшов на службу до ФСБ Росії та згідно з довідкою від 18.05.2018р. від Служби Безпеки України 25.04.2014р. він був звільнений з військової служби із зняттям із військового обліку. Заявником не подано доказів, які б безумовно свідчили про це. Відсутність у заявника відомостей щодо місця перебування [PERSON] не може бути підставою для визнання його безвісно відсутнім. Крім того, як зазначалось вище, для визнання особи безвісно відсутньою необхідна наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Зі змісту заяви [PERSON] та її пояснень, наданих суду, вбачається, що визнання безвісно відсутнім [PERSON] дозволить заявнику безперешкодно виїжджати з дитиною за межі території України без згоди батька. Дане питання може бути вирішено в порядку, передбаченому Сімейним кодексом України і не потребує визнання особи безвісно відсутньою. З цих підстав суд приймає рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed