Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій вказала, що 12 лютого 2006 року померла її бабуся [PERSON]. Задовго до дня смерті спадкодавця, через її хворобу та похилий вік, заявник переїхала до її будинку в с.Струга, вул.Набережна, 30, Новоушицького району, та здійснювала за нею догляд. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, зокрема на земельну частку (пай) на землях КСП ім.Петровського на території Струзької сільської ради Новоушицького району. Будучи спадкоємцем за законом заявник вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем. Заявник та представник заявника у судовому засіданні заяву підтримали. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій проти заявлених вимог не заперечує, просить справу розглянути без його участі. Заслухавши представника заявника, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на оформлення права на спадщину, як спадкоємцю за законом. Згідно з пп.4.10 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутись за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість спільного проживання вказаних осіб. Згідно довідок Новоушицької селищної ради №760 від 15 травня 2017 року, №774, 775 від 17 травня 2017 року, №945 від 12 червня 2017 року [PERSON], яка померла 12 лютого 2006 року, до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. З 01 серпня 1968 року по 05 січня 1993 року [PERSON] була зареєстрована та проживала за вказаною адресою, а з 1999 року по даний час проживає без реєстрації місця проживання. До дня смерті спадкодавця проживали разом та вели спільне господарство. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-БВ №020615 від 14 лютого 2006 року виданого Струзькою сільською радою Новоушицького району, [PERSON] померла 12 лютого 2006 року. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 05 травня 2017 року, свідоцтва про шлюб серії ІІ-КР №108900 від 15 січня 1965 року, свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0657651 від 22 серпня 1968 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29 листопада 2016 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БВ №078898 від 02 липня 2004 року вбачається, що [PERSON] є внучкою [PERSON]. Згідно свідоцтв про смерть серії І-БВ №096534 від 17 червня 1999 року, серії 1-БВ №020458 від 20 грудня 2005 року батько заявника [PERSON] помер 16 червня 1999 року, а мати [PERSON] померла 18 грудня 2005 року. Згідно сертифікату серії ХМ №0311905 від 20 квітня 1997 року [PERSON] належить земельна частка (пай) розміром 1,73 в умовних кадастрових га. на землях КСП ім.Петровського с.Струга. Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №141/02-31 від 11 травня 2017 року [PERSON], як спадкоємцю за законом, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що вона не може довести факт спільного проживання із [PERSON], яка померла 12 лютого 2006 року. Згідно повідомлення цього ж нотаріуса №229/01-16 від 07 липня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 12 лютого 2006 року, не заведена. Показаннями свідків [PERSON], [PERSON] підтверджується, що [PERSON] з 1993 року проживала разом із [PERSON] в с.Струга, вул.Набережна, 30, Новоушицького району. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання зі спадкодавцем в певний час і при певних обставинах підтверджений. На підставі викладеного та

Outcome: approved