Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке складається з земельної ділянки площею 5,6829 га. В період з квітня 1999 року по 12 вересня 2004 року заявник мешкав разом зі спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS] . При зверненні 20.03.2020 року до Рубіжанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно отримав відмову, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не менше п`яти років. У зв`язку з тим, що спадкоємець проживав разом з спадкодавцем без реєстрації за вищезазначеною адресою, оформити спадщину не є можливим, а також після смерті [PERSON] , будь-які інші особи, які б мали право на спадщину, не звертались до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини або із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, просив суд встановити факт його постійного проживання разом з [PERSON] , в період з квітня 1999 року по день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заявник та його представник в судове засіданні не з`явились, представник заявника надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував та просив її задовольнити. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.15-16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.09.2004 року Новокраснянською сільською радою Кремінського району Луганської області, про що складено відповідний запис № 34 (а.с.6, 77-зворот). Згідно довідок, виданих виконавчим комітетом Новокраснянською сільської ради, [PERSON] , на момент смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а також за вищезазначеною адресою з квітня 1999 року по 12.09.2004 року разом с [PERSON] фактично проживав [PERSON] (а.с.8,9,85). Згідно договору дарування від 21.051994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1032, [PERSON] подарував [PERSON] , а останній прийняв у дар житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11) Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.02.2003 року серії Л № 007060, зареєстрованого за № 283-с, земельна ділянка, площею 5,6829 га, розташована на території Новокраснянської сільської ради Кремінського району Луганської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] (а.с.7,86) 20.03.2020 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася із заявою № 98 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , спадкової справи № 22/2020, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2020 року за № 136/-2-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не менше п`яти років (а.с. 12, 74). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки він після смерті спадкодавця зможе реалізувати своє право на оформлення спадщини. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті, а також судом розглянуто всі матеріали справи, якими доведено факт постійного проживання заявника разом [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] на час смерті останнього - [INFO] , суд прийшов до висновку, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved