Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

заявник звернулась до суду зі заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, зазначивши, що вона є матір'ю [PERSON], який є інвалідом першої групи з дитинства, страждає душевним захворюванням та практично самостійно не пересувається, не може правильно оцінити життєву ситуацію, потребує постійного стороннього догляду і нагляду. Вважає, що вона може бути опікуном над [PERSON], [INFO]. При цьому, рішення про призначення її опікуном над недієздатним сином необхідне для захисту його особистих прав та інтересів. З огляду на викладене, просить суд визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та призначити її опікуном. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просить заяву задовольнити оскільки її син, [PERSON] самостійно себе обслуговувати не може та потребує її постійного нагляду і догляду. Представник заінтересованої особи, повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, подавши клопотання, про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви та представила до суду відповідне подання про призначення опікуна над недієздатним. У відповідності до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, від якої надійшла відповідна заява, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення заявника, провівши допит свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 13 травня 1997 року Деебальцівським відділом РАГС (а.с.20) [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.4), проживають та перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7). Відповідно довідки серії 10 ААВ №488520, виданої міжрайонною психіатричною медико-соціальною експертною комісією м. Слов'янська 6 травня 2015 року, [PERSON], [INFO], є інвалідом першої групи Б з дитинства та потребує постійного стороннього догляду і нагляду; інвалідність встановлена безстроково (а.с.31). Згідно з довідкою лікарсько-консультативної комісії Комунального закладу охорони здоров'я «Бахмутська центральна районна лікарня» від 6 квітня 2017 року №6/1025 (а.с.51) діагноз [PERSON] - помірна розумова відсталість з мінімальними поведінковими порушеннями (F 71.0). За висновком судово-психіатричної експертизи від 31 травня 2017 року №90, складеним судово-психіатричною експертною комісією при Комунальній лікувально-профілактичній установі «Обласна психіатрична лікарня м.Слов'янська» (а.с.66-68), [PERSON], [INFO], страждає помірною розумовою відсталістю, без поведінкових порушень. Ступінь вираження інтелектуального недорозвинення, ступінь вираження слабоумства позбавляють досліджуваного здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для захисту цивільних прав та інтересів потребує встановлення опіки. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали показання про те, що вони товаришують зі заявником протягом тривалого часу та підтвердили, що заявник постійно перебуває зі своїм сином [PERSON], який є інвалідом з дитинства, самостійно себе обслуговувати не може, потребує материної допомоги. За змістом ст. 30 Цивільного кодексу України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зібрані по справі докази свідчать про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, оскільки в силу свого захворювання він нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У відповідності до ст.41 Цивільного кодексу України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-який правочин. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Статтею 241 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлює опіку над нею і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно із ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 статті 63 Цивільного кодексу України передбачено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов'язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства - захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Відповідно до подання опікунської ради виконавчого комітету Бахмутської міської ради Донецької області від 26 червня 2017 року визнано доцільним призначити [PERSON] опікуном на її сином [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви - визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, та призначення його опікуном [PERSON]

Outcome: approved