Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Заявники звернулась до суду з заявою в якій просять видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] встановивши для нього наступні заходи тимчасового обмеження прав та поклавши на нього терміном на шість місяців наступні обовязки: заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до їх місця проживання (м. Дніпро, вул.. Карагандинська,9а/49), роботи (м. Дніпро, вул. Гаванська,15), інших місць їх відвідування, заборонити вести листування, телефонні переговори з ними або контактувати з ними через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Свою заяву обґрунтували тим, що 12 січня 2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу спільних дітей вони не мають, але після укладення шлюбу донька [PERSON] [PERSON], взяла прізвище чоловіка. Спільне життя з [PERSON] не склалося та рішенням суду, яке набрало законної сили 01 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Однак, після розірвання шлюбу домашнє насильство зі сторони заінтересованої особи відносно заявників не припинилося. [PERSON] переслідує заявників, що проявляється у тому, що він чекає їх біля дому або десь у кущах по дорозі на роботу чи з роботи, словесно ображає, погрожує вбити і спалити їх квартиру. Крім того, [PERSON] дуже часто приходить до дверей квартири заявників та сильними ударами рук та ніг бє у двері. У звязку з чим, заявники змушені кожного разу викликати поліцію. У Самарському відділенні поліції перебуває багато заяв щодо вчинення [PERSON] домашнього насильства. Постановою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт. Також, відповідно до висновку судово-медичного обстеження проведеного на підставі заяви [PERSON] від 23 липня 2013 року, остання має легкі тілесні ушкодження, які були їй завдані [PERSON] Враховуючи вищезазначені обставини, а також той факт, що станом по теперішній час заінтересованою особою відносно заявників вчиняється психологічне насильство, вважають за можливе просити суд винести рішення про видачу обмежувального припису строком на шість місяців. В судовому засіданні заявники подану заяву підтримали та наполягали на її задоволенні. Заінтересована особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення заявників, проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку про таке. Як встановлено судом заявник [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який між ними розірвано рішенням суду, що набрало чинності 01 квітня 2014 року. Від шлюбу вони спільних дітей не мають, але після його укладення донька заявника [PERSON] [PERSON] взяла прізвище заінтересованої особи. Обґрунтовуючи подану заяву, заявники зазначили, що заінтересованою особою [PERSON] тривалий час вчиняється\~домашнє насильство щодо них, а тому відносно нього\~має бути виданий обмежувальний припис, на підставі\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У відповідності до п.3, п.6, п.7, п.8, ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами 3, 4\~статті 26 вказаного Закону\~передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено розділом\~IV\~глави\~13 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 350-1 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно п. 1, п. 3\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених\~Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». У відповідності до\~ст.350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Згідно\~ст. 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Як вбачається з матеріалів справи заявники звернулась\~до суду із заявою про видачу обмежувального припису 19 вересня 2018 року. В обґрунтування своїх вимог заявниками були надані наступні письмові докази: - лист Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області №47/5307 від 25 червня 2013 року, яким [PERSON] повідомляють, що її заява №3691 від 20 червня 2013 року за фактом сімейної сварки з боку чоловіка [PERSON] розглянуто. З [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість антигромадської поведінки в подальшому та складено по відношенню до нього адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП; - постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2013 року, якою встановлено, що 23 липня 2013 року [PERSON], за місцем мешкання вчинив сварку зі своєю дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON], в ході якої виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим скоїв фізичне та психологічне насильство в сімї. [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт; - висновок судово-медичного експерта № 3006, який наданий на підставі заяви потерпілої [PERSON] від 23 липня 2013 року відповідно до якого виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки; - лист Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області №47/7899 від 28 липня 2014 року, яким [PERSON] повідомлено, що її заяву №4470 від 19 липня 2014 року за фактом погрози сварки розглянуто; - лист Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області №47/7899 від 24 жовтня 2014 року, яким [PERSON] повідомлено, що з [PERSON] було проведено бесіду профілактичну характеру про недопущення антигромадської поведінки та винесене офіційне попередження; - листом Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області №47/772 від 27 січня 2015 року, яким [PERSON] повідомлено, що її повідомлення від 26 січня 2015 року було зареєстровано до ЖЄО № 655 та розглянуто. Перевіркою було припинено дане повідомлення, у звязку з надходженням її заяви. Так, суд проаналізувавши вищезазначені докази прийшов до висновку, що ними підтверджуються лише обставини та події зазначені заявниками у поданій ними заяві, що відбувались у період 2013-2015 років. Однак, суд їх не може покласти в основу рішення, оскільки\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~, положеннями якого заявники обґрунтовують свої вимоги, та норми\~\~ст. 350-1-350-8 ЦПК України, які визначають підстави для видачі обмежувального припису, набрали чинність лише 07 січня 2018 року, тому не можуть поширюватись на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності. Докази, які б підтверджували факт домашнього насильства з боку заінтересованої особи станом на теперішній час матеріали справи не містять. Самі голослівні посилання заявників про те, що [PERSON] до тепер чинить домашнє насильства щодо них не можуть бути підставою для видачі обмежувального припису, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами в розумінні ст..ст. 77-78 ЦПК України. Отже, з урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed