Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Заявниця 29.12.2016 року звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що вона є власником 53/100 частин житлового будинку № 59 по вулиці Островського в місті Білій Церкві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.1991 року, але в цьому свідоцтві помилково вказано її прізвище «Сінгаївська» замість правильного «Сингаєвська», що створює для неї ряд перешкод щодо розпорядження належним їй майном. Заявниця просила суд встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.1991 року. За ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Жарікової О.В. від 30.12.2016 року було відкрито провадження по даній справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2017 року дану справу розподілено на суддю Дмитренко А.М. і ухвалою судді від 09.03.2017 року справу прийнято до провадження. До суду заявницею надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надіслано листа щодо розгляду справи без участі представника Білоцерківської міської ради Київської області. Оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.1991 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті 17.12.1990 року її матері [PERSON], яке складається з 53/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами під № 59 по вулиці Островського в місті Білій Церкві, що стверджується копією цього свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 1-6117. На свідоцтві є реєстровий напис Білоцерківського МБТІ про реєстрацію права власності на вказане вище нерухоме майно на імя [PERSON] 09.10.1991 року в книзі № 18, реєстровий № 1775. Заявниця просить суд встановити факт належності саме їй вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в якому допущено помилку при написанні її прізвища [PERSON], тоді як в паспорті та інших документах її прізвище [PERSON]. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Так, згідно копії паспорта в матеріалах справи, [PERSON] [INFO] зареєстрована [INFO] кв.1,3 в місті Білій Церкві з 30.09.1995 року. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] [INFO] після реєстрації шлюбу з [PERSON] 21.10.1978 року змінила прізвище на «Сингаєвська». В матеріалах справи є також копія технічного паспорта МБТІ на даний житловий будинок по вулиці Островського,59 в місті Білій Церкві станом на 25.06.1991 року, згідно якого квартири 1,2 будинку належали на праві власності [PERSON], кв.3 [PERSON], потім внесено відповідні зміни щодо набуття права власності [PERSON] на квартири № 1,2. Отже, наданими до суду доказами підтверджується факт належності свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.1991 року, виданого на імя [PERSON], заявниці по справі [PERSON]. Крім того, заявниця позбавлена можливості із-за помилки, допущеної в свідоцтві про право на спадщину при написанні її прізвища, вчиняти дії щодо розпорядження належним їй на праві власності майном. А тому суд вважає за можливе встановити факт належності заявниці вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за законом.

Outcome: approved