Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Заявники звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, як подружжя, яке має неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи підставність заяви тим, що з 23.08.2008 вони перебувають у шлюбі зареєстрованому виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №21. Вони мають троє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї заявники називають те, що останнім часом їх шлюбні відносини не складались, постійно виникали непорозуміння та сварки, що негативно впливало на виховання та психологічний стан їх дітей, в результаті чого вони припинили спільне проживання, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, дітей разом не виховують, вважають, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам та їх дітей, що стало підставою для звернення до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. У судове засідання заявники не з`явилась, утім надали до суду заяву, в якій вимоги підтримали, просили суд задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, при цьому, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2008, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , мають троє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою, в якій просили їх шлюб розірвати, додавши письмовий Договір щодо здійснення батьківських прав, утримання та визначення місця проживання дітей, який укладений між ними 22.05.2020 та посвідчений нотаріально цього ж дня і зареєстрований в реєстрі за №406. Відповідно до вимог ст..109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, в підтвердження чому є нотаріально посвідчений договір про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Подружжя після подачі спільної заяви про розірвання шлюбу та збігу місячного строку заяви не відкликали, отож їх наміри є дійсними. Зважаючи на викладене, суд дійшов до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, тому задовольняє заяву. Суд залишає дружині [PERSON] на її прожання прізвище набуте у зв`язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це ґрунтується на вимогах ст..113 СК України. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, суд не вбачає правових підстав для відшкодовування судових витрат. На підставі ст.109, 113 СК України,

Outcome: approved