Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

заявник звернулась до суду з заявою про встановлення обмежувального припису відносно [PERSON], [INFO], шляхом обмеження його права та покладення обов»язку не наближатися на відстань ближче 100 м. до місця проживання, місця роботи [PERSON], не наближатися на відстань ближче 100 м. до дитячого садка, який відвідує дитина [PERSON], не наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання батьків [PERSON], та шляхом заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв»язку особисто і через третіх осіб. Заява обгрунтована тим, що заявник та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2016 р. Після розірвання шлюбу [PERSON] почав застосовувати до заявниці психологічне насильство, шляхом систепматичних словесних образ, погрз, приниження, в т.ч. щодо батьків, переслідувань, залякувань. У заявниці виникли побоювання за своє життя та життя малолітньої дитини, вона вимушена була змінити місце проживання, однак, зазначені дії не вирішили проблеми, оскільки [PERSON] встановив фактичне місце проживання заявниці та продовжує дії, пов»язані з психологічним насильством. З приводу неправомірних дій [PERSON] заявниці зверталась до правоохоронних органів. На підставі положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця просить встановити обмежувальний припис відносно заінтересованої особи, оскільки у інший спосіб запобігти застосуванню до неї насильства не можливо. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали подану заяву, просили її задовольнити, посилаючись на те, що тривале застосування до заявниці заходів психологічного насильства впливає не тільки на її психологічний стан, а і стан дитини, вона побоюється за своє життя, заінтересована особа систематично продовжує свої неправомірні дії, і у інший спосіб уникнути даного впливу з боку [PERSON] не можливо. Заінтересована особа в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином. Неявка заяінтересованої особи в судове засідання, яка повідомлена належним чином, не перешкоджає судовому розгляду. Вислухавши заявницю та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 27.02.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 194. Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] вчиняє дії відносно [PERSON], пов»язані з словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням, залякуванням. Заявник в зв»язку з неправомірними діями заінтересованої особи змінила місце проживання. Крім того, як встановлено судом [PERSON] зверталась до правоохоронних органів з приводу незаконних дій [PERSON], а саме до Голосіївському управлінні поліції ГУНП України у м. Києві з заявами щодо застосування психологічного насильства: заява № 29499 від 07.05.2016: № 66075 від 28.09.2016. На підставі заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 162 Кримінального кодексу України внесені відомості за № 12017100010005537. Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіячьність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров 'ю особи: Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеїр, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя. В силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньом) насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обоє язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об 'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв 'язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видасться на строк від одного до шести місяців. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, суд вважає за необхідне встановити обмежувальний припис стосовно [PERSON], шляхом заборони наближатися на відстань ближче 100 м. до місця проживання, місця роботи [PERSON], не наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання батьків [PERSON], та шляхом заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв»язку особисто і через третіх осіб, оскільки зазначені заходи, на думку суду, зможуть обмежити подальше застосування психологічного насильства відносно заявниці.. В частині застосування відносно [PERSON] заходів обмеження у виді заборони наближатися ближче 100 метрів до дитячого виховного закладу, який відвідує дитина [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідне відмовити, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів, що [PERSON] є особою, яка постраждала від домашнього насильства, а крім того, зазначені заходи обмежують участю батька у вихованні дитини, хоча такі обмеження не встановлені у визначеному законом порядку. З огляду на викладене заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial