overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою повідомивши, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 5,4508 га, яка розташована в адміністративних межах Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії ДП № 079783, виданого 17 квітня 2003 року Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, належала померлій, але успадкувати вищевказане майно не може, оскільки нотаріусом йому було відмовлено, так як в написані прізвища заявника є помилка. Тому заявник просить встановити, що померла [PERSON] є його рідною матір'ю. Представник заінтересованої особи - Криничанська селищна рада Криничанського району, у судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений, письмово повідомив суд про розгляд справи за його відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт, що померла [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON]. Вислухавши заявника, свідків, оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги заявника, у відповідності зі ст.256 ЦПК України, мають бути задоволені, бо у судовому засіданні, на підставі документів: копії паспорта серії [NUMBER] виданого 16 липня 1998 року Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, вказано прізвище заявника на українській мові «[PERSON]», свідоцтва про народження [PERSON], серія [NUMBER], виданого 25 квітня 1958 року Красноіванівським сільським РАЦС Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №21 вказано прізвище матері на російській мові «[PERSON]»; копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №108, де вказано прізвище померлої на українській мові «[PERSON]», пояснень свідків встановлено, що [PERSON] є рідним сином померлої [INFO] року [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Він звернувся до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовленно з посиланням на те, що в свідоцтві про смерть матері, її прізвище зазначено як «[PERSON]», а його прізвище за паспортом «[PERSON]» і тому він звернувся до суду з цією заявою в якій просить суд встановити факт родинних відносин, що [PERSON], яка померла [INFO] є його рідною матір'ю. Заявник у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, хоча своєчасно й належним чином був повідомлений. Представник заінтересованої особи - Перевальська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, надав суду заяву розглянути справу за його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, вислухавши заявника, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 19 квітня 1950 року, виданого, на ім'я [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Але в свідоцтві про народження написане рукописно від 26 червня 1975 року, батьками заявника вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 квітня 1950 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], дошлюбне прізвище якої «[PERSON]» (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Зоринської міської ради Перевальського районну Луганської області, [PERSON], померла [INFO] (а.с.8). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 травня 2014 року, вбачається, що [PERSON] відмолено у видачі свідоцтва про право власності після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], оскільки в свідоцтві про смерть, вказано прізвище «[PERSON]», а прізвище заявника «[PERSON]» (а.с.10). Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що дійсно [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Суд вважає, що заявником були надані докази, що підтверджують факт родинних відносин між ним та [PERSON], тому суд вважає необхідним згідно зі ст.256 ЦПК України встановити цей факт, зазначивши, що [PERSON], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON] , [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на те, що він є племінником [PERSON] [INFO] , яка запропонувала подарувати йому земельну ділянку, оскільки він їй допомагає. Звернувшись до нотаріуса для посвідчення договору дарування земельної ділянки, йому було відмовлено через відсутність свідоцтва про народження його мами. Звернувшись до відділу ДРАЦС, а потім до обласного архіву, він отримав відповідь, в якій зазначено, що підтвердити факт народження мами неможливо через відсутність на зберіганні книг реєстрації актів цивільного стану по Водянській сільській раді за 1937-1938 роки, тому просить встановити факт, що він є племінником [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа: Криничанський РВ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про день слухання справи сповіщена. Дослідивши докази по справі судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , запропонувала подарувати заявнику земельну ділянку. Звернувшись до нотаріуса для посвідчення договору дарування земельної ділянки, [PERSON] було відмовлено через відсутність свідоцтва про народження мами. Звернувшись до відділу ДРАЦС, а потім до обласного архіву, заявник отримав відповідь, в якій зазначено, що підтвердити факт народження матері заявника неможливо через відсутність на зберіганні книг реєстрації актів цивільного стану по Водянській сільській раді за 1937-1938 роки. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, тощо. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження у суді, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з цим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на те, що його син [PERSON] помер [INFO] . Вже після смерті виявилося, що у його та сина з дружиною у прізвищі розбіжності в написанні. Його прізвище вказано як « [PERSON] », а прізвище сина « [PERSON] ». Така помилка виникла при перекладі з російської на українську мову. Звернувшись до Криничанського центру\~комплектування та\~соціальної підтримки за призначенням пенсії, йому було відмовлено, тому просить встановити факт, що він є батьком [PERSON] , померлого [INFO] . Заінтересована особа: Криничанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про день слухання справи сповіщений належним чином. Заінтересована особа:\~Криничанський центр\~комплектування та\~соціальної підтримки згідно заяви просить слухати справу без їх участі. Дослідивши докази по справі судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, де у графі «батько» вказано « [PERSON] ». Вказана помилка виникла при перекладі з російської мови на українську мову, тому свідоцтво про смерть видане на ім`я [PERSON] . Дані розбіжності унеможливлюють отримання пенсії заявником. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 7\~Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, тощо. Приписами п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У силу\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження у суді, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з цим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на те, що на обліку в комунальному закладі «Криничанська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради перебуває хвора на туберкульоз [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO]. На даний час хвора ухиляється від лікування і не бажає лікуватися, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, які з нею спілкуються. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що згідно висновку №139 ЛКК КЗ «Криничанська ЦРЛ» ДОР від 04.11.2015 року [PERSON] має основний діагноз туберкульоз легенів, у звязку з чим, вона потребує примусове лікування. Відповідно до п.10 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно ст.11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» передбачено, що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, які ухиляються від лікування і становлять загрозу розповсюдження хвороби серед населення, за рішенням суду підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, зважаючи, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що вона ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, суд дійшов висновку про доцільність направлення [PERSON] на примусове лікування до обласного комунального закладу «Протитуберкульозного диспансера м.Дніпродзержинська» саме на строк до восьми місяців, оскільки в коротший термін лікування буде не ефективним і недостатнім. Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. У відповідності до ч.3 ст. 286 ЦПК України після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на те, що на обліку в комунальному закладі «Криничанська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради перебуває хворий на туберкульоз [PERSON], яка зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На даний час хворий ухиляється від лікування і не бажає лікуватися, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, які з нею спілкуються. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що згідно висновку №138 ЛКК КЗ «Криничанська ЦРЛ» ДОР від 04 листопада 2015 року [PERSON] має основний діагноз туберкульоз легенів, у зв'язку з чим, він потребує примусове лікування. Відповідно до п.10 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно ст.11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» передбачено, що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, які ухиляються від лікування і становлять загрозу розповсюдження хвороби серед населення, за рішенням суду підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, зважаючи, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що він ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, суд дійшов висновку про доцільність направлення [PERSON] на примусове лікування до обласного комунального закладу «Протитуберкульозного диспансера м.Дніпродзержинська» саме на строк до восьми місяців, оскільки в коротший термін лікування буде не ефективним і недостатнім. Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. У відповідності до ч.3 ст. 286 ЦПК України після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на те, що на території Покровської сільської ради проживає неблагонадійна сім`я [PERSON], яка має малолітню доньку [PERSON] і є матір`ю -одиначкою. Мати дівчинки [PERSON] 10 жовтня 2012 року вибула з постійного місця проживання, залишивши свою доньку на утриманні співмешканця, не повідомивши нікого про своє місце знаходження. Таким чином, з 10 жовтня 2012 року і по теперішній час [PERSON] за місцем проживання не мешкає та місце перебування її невідоме. Прийнятими Криничанським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області заходами місце проживання [PERSON] встановити не вдалося. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою надасть змогу малолітній [PERSON] отримати статус дитини, позбавленої батьківського піклування з подальшим наданням їй ряду пільг, передбачених чинним законодавством. Тому заявник просить визнати [PERSON] безвісно відсутньою. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений, просить розглянути справу без його участі. Оцінивши докази, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 10 жовтня 2012 року вибула з постійного місця проживання, залишивши свою доньку на утриманні співмешканця, не повідомивши нікого про своє місце знаходження. Таким чином, з 10 жовтня 2012 року і по теперішній час [PERSON] за місцем проживання не мешкає та місце перебування її невідоме, про що свідчать довідка Покровської сільської ради та повідомлення головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, згідно якого встановлено, що [PERSON] зареєстрованою або знятою з реєстраційного обліку не значиться. Наведені докази дозволяють суду прийти до висновку, що з 10 жовтня 2012 року в місці її постійного проживання відомостей про місце перебування [PERSON] немає, що дає суду підставу у відповідності до ст. 43 ЦК України визнати [PERSON] безвісно відсутньою з 10 жовтня 2012 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою та просив постановити рішення суду, яким встановити факт проживання однією сім'єю та ведення спільного домашнього господарства [PERSON] та [PERSON], [INFO], більш ніж п'ять років до дня відкриття спадщини. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, яку просили задовольнити. Представник територіальної громади в особі Кленівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області у судове засідання не з'явився, у заяві до суду селищний голова просив справу розглянути у відсутності їх представника, проти заяви [PERSON] не заперечують. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні 12.07.2017 року повідомив про те, що він є сином померлої [PERSON], проте заяв про прийняття спадщини після її смерті до нотаріальної контори не подав та не мав такого наміру, не заперечував проти задоволення заяви його сина [PERSON] та прийняття спадщини ним після смерті [PERSON]. Доповівши заявлені вимоги, вислухавши заявника [PERSON] у судовому засіданні 12.07.2017 року та його представника у судовому засіданні 21.08.2017 року, заінтересовану особу [PERSON], дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, опитавши свідка [PERSON], суд встановив наступне. [PERSON], [INFO], померла [INFO] року, що слідує із свідоцтва про її смерть (а.с.8). Із відповіді приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Лавренюк Т.Г. за № 420/02-14 від 10.07.2017 року, на запит суду, слідує, що 14.06.2017 року за № 88/2017 заведена спадкова справа до майна [PERSON], померлої [INFO] року. Із заявою про фактичне прийняття спадщини звернувся [PERSON], [INFO] (а.с.21). 14.06.2017 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Лавренюк Т.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю у [PERSON] факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Городницької селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області за № 948 від 14.08.2017 року [PERSON] на день смерті та протягом більше ніж п'ять років до дня смерті проживав та вів спільне господарство за адресою [ADDRESS] зі своєю бабою [PERSON], яка померла [INFO] року. Опитаний [PERSON] у судовому засіданні у якості свідка також підтвердив факт проживання однією сім'єю та ведення спільного домашнього господарства [PERSON] та [PERSON] більш ніж п'ять років до дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановивши вище викладені обставини, суд рахує за можливе заяву [PERSON] задовольнити, встановити факт проживання однією сім'єю та ведення спільного домашнього господарства з [PERSON], [INFO], більш ніж п'ять років до дня відкриття спадщини.

Outcome: approved