Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 20.10.2010 було розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох спільних дітей, дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу її колишній коловік залишився проживати разом з нею в будинку за адресою: [ADDRESS]. Також в даному будинку проживає її мати та дочка [PERSON]. Останнім часом її сім'я потерпає від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку її колишнього чоловіка, який здійснює погрози різного характеру, а саме: погрожує застосувати фізичне насильство, залякує, принижує, ображає нецензурними словами, штовхає, щипає, кидає предмети побуту. Він постійно вчиняє сварки з будь-якого приводу, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Це все супроводжується пошкодженням домашніх речей, мебелі та іншого майна. Це все твориться на очах її матері та дочки. Через дані обставини її мати змушена була переїхати до її старшої дочки в Черкаську область, а вона з молодшою донькою ввечері переховується по сусідах, родичах та друзях. З приводу безкінечних конфліктів вона неодноразово зверталася із заявами до Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області. Протягом грудня 2018 року - березня 2019 року Тульчинським районним судом Вінницької області [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, зокрема 07.12.2018, 18.12.2018, 10.01.2018, 04.02.2019 та 26.02.2019. Незважаючи на заходи адміністративного впливу [PERSON] своєї поведінки не змінює, через що спільне проживання з ним в одному будинку є нестерпним, а тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Вважає, що існує загроза продовження домашнього насильства щодо неї, матері та дочки з боку [PERSON], існують ризики настання більш тяжких наслідків для їхнього психічного та фізичного здоров'я. Просить видати обмежувальний припис, яким заборонити останньому перебувати в місті їх спільного проживання строком на 6 місяців. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у заяві. Також заявник доповнила, що [PERSON] систематично застосовує до неї психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження та залякування. Крім того, житло у якому вони всі проживають йому не належить, він зареєстрований за іншою адресою і той будинок дістався йому у спадок, а тому [PERSON] має де жити. Заінтересована особа із заявою погодився та підтвердив, що має інше місце проживання. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта заявника (а.с.3) слідує, що її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.12.2018 серія [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що 20.12.2018 між заявником та [PERSON] було розірвано шлюб. Відповідно до копії довідки, виданої виконкомом Тульчинської міської ради об'єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області від 15.03.2019 №136 (а.с.6), [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS]. Відповідно до актів обстеження житлового будинку [PERSON] від 26.12.2018 (а.с.7) та від 22.01.2019 (а.с.8), перевіркою встановлено, що [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS]. Під час обстеження виявлено, що вхідні двері в будинок значно пошкоджені та не функціонують, в одній із житлових кімнат повністю вибито скло в подвійній віконній рамі, пошкоджено скло в дверях, які ведуть до спальної кімнати та зали, в кухонній кімнаті значно пошкоджений кухонний гарнітур, побита газова плитка, розбита мікрохвильова піч, пошкоджені ящики для заморозки в морозильній камері. Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме, копії довідок від 12.10.2018 (а.с.9) від 29.12.2018 (а.с.10), від 11.01.2019 (а.с.11), копії відповідей на звернення від 29.12.2018 №8754/230/01-2018 (а.с.12), від 29.12.2018 №8756/230/01-2018 (а.с.13), від 29.12.2018 №8759/230/01-2018 (а.с.14), від 17.01.2019 №501/230 (а.с.15), заявник неодноразово зверталася до Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області з приводу протиправної поведінки [PERSON] На даний час [PERSON] знаходиться в ізоляторі тримання №7 ГУ Національної поліції у Вінницькій області, оскільки згідно постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.03.2019 його притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 15 діб арешту. Також в судовому засіданні досліджені копії постанов Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.12.2018, від 21.02.2019, від 26.02.2019 та від 14.01.2019, відповідно до яких вбачається, що [PERSON] неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП - вчинення насильства в сім'ї та відносно нього були застосовані адміністративні стягнення, передбачені санкцією даної статті. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що домашнє насильство з боку [PERSON] носить постійний та регулярний характер. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України«Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п. 3, 6, 7, 8, 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Пунктом 2 ч.2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Частинами 2, 3, 4 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами ст.81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, аніж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] та членів її сім'ї, є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в повному обсязі, оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, а тому є необхідність у видачі обмежувального припису відносно останнього, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов'язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved