Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-24 00:00:00

Заявник у травні 2017 року звернувся до суду з указаною заявою, яку мотивував тим, що [INFO] року в м. Тростянець Сумської області помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина. Окрім заявника у померлого інших спадкоємців немає. Заявник отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.12 жовтня 1998 року в с. Грузьке Тростянецького району Сумської області померла мати батька заявника - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, а саме право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності АПТЗТ «Нива» с. Білка Тростянецького району Сумської області. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, але юридично не оформив, що підтверджується довідкою Білківської сільської ради. Заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, а також надав документи підтверджуючі родинні відносини. При огляді нотаріус не прийняв документи на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Підставою відмови послугував той факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Для отримання права на спадщину нотаріус порадив звернутись до суду для встановлення факту рішенням суду. Окрім того, при підготовці документів заявником було виявлено, що у свідоцтві про смерть його бабці вказане її ім'я «[PERSON]», а в архівному витягу запису про народження № 51 в графі мати зазначено «[PERSON]». Прізвище, ім'я та по-батькові баби заявника було указано з помилками через неграмотність посадової особи, яка робила запис про народження. Внести зміни до актового запису на цей час неможливо. Для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) заявнику необхідно довести факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]. Посилаючись на указані обставини заявник просить суд: 1) установити факт, що [PERSON], який помер [INFO] був сином [PERSON], яка померла [INFO]; 2) встановити факт прийняття спадщини [PERSON], який помер [INFO], що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Грузьке, Тростянецького району Сумської області. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився,подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, заяву підтримав, просив її задовольнити. У судовому засіданні пояснював суду, що установлення фактів їй необхідне для оформлення спадщини після смерті батька - [PERSON]. Заявник є єдиним сином батька, інші брати померли. Баба [PERSON] жила у с.Грузьке з матір'ю та батьком заявника.Після смерті баби спадкоємців, крім заявника, на цей час немає. Баба за життя працювала у колгоспі «Нива» у с.Грузьке. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з'явився, головою міської ради подано до суду заяву, у якій останній просить розглянути справу без участі їх представника, не заперечує проти задоволення вимог по справі. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Білківською сільської ради Тростянецького району Сумської області [PERSON] померла [INFO] в с. Грузьке, Тростянецького району Сумської області (а.с. 8). [PERSON] помер [INFO] в м. Тростянець Сумської області, що підтверджується свідоцтвом виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області(а.с. 9). Як вбачається з довідки Бліківської сільської ради Тростянецького району Сумської області [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживав її син [PERSON], який фактично спадщину прийняв, але юридично не оформив, так як помер [INFO] (а.с. 13). Згідно із архівного витягу із записом про народження № 51 від [INFO] року народився «[PERSON]», у відомостях про батьків було зазначено: матір - «[PERSON]», батько - «[PERSON]» (а.с.7). Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду показала, що є однокласницею заявника, знала їх родину жили вони у с.Грузькому, батька заявник звали [PERSON], з ними жила бабушка [PERSON] - мати батька заявника. У заявника також ще було двоє братів [PERSON] та [PERSON]. З 1975 року батьки заявника та баба залишились жити самі, діти роз'їхались, баба [PERSON] померла у 90х роках раніше сина [PERSON], до смерті вона проживала з батьком заявника, який її ховав. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду показала, що з 1974 року є дружиною заявника. Батько Чоловіка [PERSON] був сином [PERSON], яка з сином прожила до смерті у жовтні 1998 року. Після смерті матерів батько заявника проживав разом зі своєю дружиною, яка померла, а батька заявник забрав до себе. [PERSON] за життя працювала у колгоспі різноробочою, отримала при паювання земельний пай. У заявника були брати, але померли і [PERSON] єдиний хто залишився з їх родини. Відповідно до пункту 1 статті 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Виходячи із змісту пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз'яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК УРСР. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 12квітня 1999 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу УРСР, який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК УРСР). За змістом пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК УРСР). Досліджені у ході судового розгляду докази у сукупності свідчать проте, що [PERSON] був сином [PERSON], а варіант написання у свідоцтві про народження батька заявника ім'я, по-батькові та прізвища її матері «[PERSON]» замість «[PERSON]» є результатом неграмотності відповідної особи, яка складала відповідний запис про народження [PERSON]. При цьому, ураховуючи, що [PERSON] разом з матір'ю проживав на момент її смерті, поховав її, вступив у права управління та володіння спадковим майном, а тому є підстави для установлення факту прийняття спадщини [PERSON], що відкрилася після смерті [PERSON]. За таких обставин, заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial