Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] є його батьком, який [INFO] помер на тимчасово окупованій території України - в с.Краснознам`янка Красногвардійського району Автономної Республіки Крим. У зв`язку з тим, що документи, що посвідчують смерть батька видані на тимчасово окупованій території України, заявник позбавлений можливості зареєструвати його смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Встановлення даного факту необхідно заявнику для реєстрації смерті батька та оформлення спадщини. Заявник у судове засідання не з`явився, представник заявника за довіреністю Самарська Т. В. до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що заяву підтримує повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, виконуюча обов`язки начальника Чуднівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Свінтюк Т.А. до суду подала заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу, у якій одночасно зазначила про те, що при прийнятті рішення у справі покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.08.1982, батьком заявника по справі - [PERSON] , [INFO] , являється [PERSON] (а.с.6 на звороті). Встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника суттєве юридичне значення, оскільки дозволяє зареєструвати смерть батька та оформити спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, серед іншого, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2016, виданого органом реєстрації актів цивільного стану, розташованого на окупованій території в Автономній Республіці Крим, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.6). Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України , визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. При цьому суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ, необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), які, ґрунтуються на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case). Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України - в с.Краснознам`янка Красногвардійського району Автономної Республіки Крим. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved