Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Заявник у жовтні 2014 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що він [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при народженні йому було надано прізвище батьків, яке в російській транскрипції у всіх членів сім'ї звучить однаково [PERSON]. Однак при отриманні паспорту, його прізвище в українській транскрипції вже було зазначено з помилкою як «[PERSON]». [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] та грошових вкладів в банку. Він є єдиним спадкоємцем померлої за законом першої черги. В установлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини від померлої матері, але із-за розбіжностей в прізвищах з матір'ю, він не може реалізувати своє набуте право на спадщину від матері. Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Кірове м. Дзержинська Донецької області є рідним сином [PERSON], померлої [INFO], необхідно йому для прийняття спадщини від померлої матері. Заявник по справі в судове засідання не з'явився, його інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який також не з'явився в судове засідання, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статей 256, 259 ЦПК України суд може встановити, зокрема факт родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявник по справі народився [INFO]. В свідоцтві про народження прізвище заявника по справі та його батьків в російській транскрипції було записано як [PERSON], а батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). В подальшому в усіх документах прізвище заявника по справі в українській транскрипції вже було зазначено як «[PERSON]», оскільки виписувались на підставі паспорту, чим відрізняється від прізвища своїх батьків. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Отже, факт того, що заявник по справі дійсно є сином [PERSON], померлої [INFO], який ні ким і ні чим не спростований, підтверджено тим, що в свідоцтві про народження матір'ю записана саме ця особа. Заявник по справі зареєстрований за тією ж самою адресою, що і померла [PERSON] (а.с. 11) і на момент її смерті проживав разом з нею. Після смерті [PERSON], саме заявник по справі як спадкоємець за законом першої черги фактично прийняв спадщину від померлої та з усіма документами (свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть та інші) звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлої матері. Згідно інформації державного нотаріуса (а.с. 15-17) після смерті [PERSON] ніхто з заявою про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не заводилась. За таких обставин, суд вважає, що зазначені розбіжності в прізвищах заявника по справі зі своєю матір'ю є помилкою при заповненні документів. Тому, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що заявник дійсно є сином [PERSON], померлої [INFO], заявлені вимоги є повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved