Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Заявник звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області із заявою y якій просить встановити належність їй атестату Черкаського технічного училища від 06.07.1979 року № [NUMBER], виданого на ім`я [PERSON] , та посвідчення Звенигородської середньої загальноосвітньої школи ім. С.М.Кірова від 30.06.1984 року № 36, виданого на ім`я [PERSON] . Вказана заява мотивована тим, що вона має намір вийти на пенсію, однак під час перевірки документів щодо призначення їй пенсії працівниками територіального відділення Пенсійного фонду України в Черкаській області, виявлено невідповідності у написання її по батькові у вказаних документах, оскільки вірним написанням її по батькові є [PERSON] , що підтверджується її особистими документами. Також вказала, що зміна прізвища з [PERSON] на [PERSON] зумовлено її одруженням у 1983 році. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явились. Заявник звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої особи Мирошниченко Л.В. , повноваження якої підтверджуються довіреністю від 28.12.2019 року № 111312/08-01, надіслала до суду клопотання, за змістом якого не заперечує проти задоволення вимог заявника та просить провести розгляд даної справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав як джерело права. Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 Рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року справі «Голден проти Сполученого королівства»), та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). У судовому засіданні встановлено, що відповідно до паспорту громадянки України серії [NUMBER] , виданого 15.12.2005 року Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, повним іменем заявника, яка народилася [INFO] у с. Вітове Чигиринського району Черкаської області, є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05.07.2003 року Рацівською сільською радою Чигиринського району Черкаської області, засвідчено факт народження [INFO] [PERSON] , у с. Вітово (а.с. 6). За змістом атестату № [NUMBER], виданого 06.07.1979 року Черкаським технічним училищем № 8 УРСР, на ім`я [PERSON] , остання у період часу з 01.09.1978 року по 06.07.1979 року проходила навчання у вказаному навчальному закладі та отримала спеціальність швачки-мотористки (а.с. 5). У зв`язку з реєстрацією шлюбу заявник змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 12.05.1983 року серії [NUMBER] , виданого міським відділом РАЦС м. Черкаси (а.с. 7). Відповідно до змісту посвідчення серії [NUMBER] , виданого 30.06.1984 року на підставі рішення кваліфікаційної комісії від 28.06.1984 року, реєстраційний номер № 36, на ім`я [PERSON] , підтверджено факт проходження нею навчання в 1983/84 навчальному році в однорічному педагогічному класі при Звенигородській середній загальноосвітній школі ім. С.М. Кірова, та присвоєння їй кваліфікації «Вихователь дитячого садка» (а.с. 4). Таким чином, дійсно існує відмінність між написанням по батькові заявника у її свідоцтві про народження та паспорті, тим, які вказано у атестаті та посвідченні, виданими на її ім`я, що зумовлено невірним вжиттям суфіксів під час його творення, та вказане створює перешкоди у реалізації її права на призначення та отримання пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення ЄСПЛ «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року). З огляду на вказане, враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту належності заявнику атестату Черкаського технічного училища від 06.07.1979 року № [NUMBER] та посвідчення Звенигородської середньої загальноосвітньої школи ім. С.М. Кірова від 30.06.1984 року серії [NUMBER] , реєстраційний номер № 36, а також обумовленість заявленої вимоги настанням юридичних наслідків у вигляді можливості реалізації заявником права на отримання пенсії, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заявлених вимог, оскільки докази, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні підтверджують вказаний факт, та у суду відсутні сумніви щодо цього. За змістом положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved