Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Заявники подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтували тим, що з 28.03.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного проживання спільних дітей, порядок утримання та виховання дітей. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявники в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали та просили свою заяву задовольнити, розірвати шлюб, повернути зайво сплачений судовий збір. Після розірвання шлюбу [PERSON] просила прізвище « [PERSON] » залишити. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В силу ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.03.2014 року, згідно актового запису про шлюб №166, складеного 28.03.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Від даного шлюбу заявники мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №350, складеного 23.04.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №1024, складеного 24.09.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дітей. Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. Під час звернення до суду із заявою про розірвання шлюбу, заявниками було сплачено судовий збір в сумі 840,80 гривень згідно квитанції №0.0.1588317167.1 від 20.01.2020 року. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду заяви у справах окремого провадження становить 420,40 гривень. У відповідності до статті 7 Закону України «Про судовий збір» за №3674-VI від 08.07.2011 року сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. У зв`язку з тим, що заявниками було сплачено судовий збір у більшому розмірі, суд вважає необхідним повернути [PERSON] 420,40 гривень (840,80 гривень - 420,40 гривень).

Outcome: approved