overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Заявник, звернувшись 15 січня 2018 до суду із цією заявою після усунення недоліків просив, встановити факт постійного проживання його разом із спадкодавцем - матір'ю [PERSON], однією сім'єю на час відкриття спадщини тобто на [INFO]. Представник заявника [PERSON] надіслав заяву в якій просив справу розглядати за їх відсутності заявника, на задоволенні вимог наполягав. Зацікавлена особа Новокальчевська сільська рада об'єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області проти задоволення заяви не заперечувала, просила розглядати справу за її відсутності про що подала до суду заяву відповідного змісту. У судовому засіданні встановлено наступне. [INFO]. померла [PERSON], що було зареєстровано виконкомом Червоноармійсьї сільської ради, Березівського району, Одеської області а.з. №10, свідоцтво про смерть [NUMBER] від 21 травня 2013 р. Заявник [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER] виданого Березівським районним відділом державної реєстації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а.з. №52. Так, у свідоцтві зазначено, що він народився [INFO], і його батьками були записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки з Новокальчевської сільської ради об'єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області від 04 серпня 2017 р. за №531 [PERSON], померла [INFO]. до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON], [INFO], який доглядав її до дня смерті. Вивчивши матеріали заяви, на підставі наданих доказів, та доведення їхньої переконливості суд вважає наступне. Відповідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом, а суди згідно ч.1 ст.15 ЦПК України розглядають порушені, невизнанні або оспорюванні права, свободи та інтересі громадян. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, при встановленні судом факту проживання однією сім'єю, відповідно до ст.1261 ЦК України, у заявника можуть виникнути майнові права на спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON]. Як було встановлено у судовому засіданні заявник мешкав однією сім'єю разом із спадкодавцем. Згідно ч.3 ст.1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає що заявник має право на спадщину що відкрилась після смерті матері [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Заявник, звернувшись в суд із даною заявою, посилається на те, що 17 квітня 1997 року йому видано свідоцтво на право власності на землю для будівництва житлового будинку на [ADDRESS], площею 0,1502 га на підставі рішення П'ядицької сільської ради народних депутатів від 14 жовтня 1996 року. Однак, у вказному правовстановлюючому документі допущено помилку, а саме невірно вказано прізвище власника зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]». У зв'язку з виниклими обставинами, просить встановити факт належності йому вищезазначеного документа. Представник заявника в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що заяву підтримує, справу просить заслухати в його відсутності та відсутності заявника. Представник П'ядицької сільської ради ОТГ в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення вимог заявника, просить справу заслухати у його відсутності. Дослідивши та вивчивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню, виходячи із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 1997 року заявнику видано свідоцтво на право власності на землю для будівництва житлового будинку на [ADDRESS], площею 0,1502 га згідно рішення П'ядицької сільської ради народних депутатів від 14 жовтня 1996 року. Однак у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в зазначені прізвища власника «[PERSON]» замість «[PERSON]». Факт належності заявнику державного акту на право приватної власності на землю підтверджується його особистими документами: копією паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копіями свідоцтва про укладення шлюбу, копією трудової книжки, та державного акту на право власності на земельну ділянку від 09 серпня 2004 року, де вірно вказано його прізвище - [PERSON]. З цим фактом також погоджуються представники заінтересованих осіб, які висловили свою згоду із заявленими вимогами. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінюючи вищевказане суд вважає, що до виникнення вказаних розбіжностей призвела неуважність відповідних посадових осіб, які допустили граматичні помилки, а тому виходячи із того, що всі ці документи видавалися на одну і ту ж особу, рахує за можливе задовольнити прохання заявника. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Заявник, звернувшись в суд із даною заявою, посилається на те, що з 01 вересня 1972 року по 17 липня 1974 року навчався у сільському професійно-технічному училищі № 2 в с. Коршів, Івано-Франківської області по спеціальності тракторист-машиніст широкого профілю. Після закінчення училища 25 липня 1974 року прийнятий до колгоспу «Зоря комунізму» на посаду тракториста, де йому заповнили трудову книжку, Відділом кадрів при заповненні даних у трудовій книжці допущено помилку та зазначено по батькові «Миколаєвич». З 1974 року по 1999 рік працював на різних підприємствах на посадах тракториста, водія, слюсаря, приймальника-здавальника готової продукції, однак ні працівники відділу кадрів ні він, при отриманні трудової книжки після звільнення з роботи не звернули уваги на допущену помилку. 18 серпня 2018 року йому виповнилося 60 років і з метою призначення пенсії звернувся до пенсійного фонду та подав необхідні документи. Під час оформлення пенсії встановлено розбіжності між даними паспорта та трудової книжки. У звязку з виниклими обставинами, просить встановити факт належності йому трудової книжки. В судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення вимог заявника не заперечувала. Дослідивши та вивчивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню, виходячи із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 1974 року [PERSON] прийнятий на посаду тракториста в колгосп «Зоря комунізму», де йому заповнено трудову книжку. З 1974 року по 1999 року заявник працював на різних підприємствах та посадах. Розпочавши процедуру оформлення документів на призначення пенсії [PERSON] подав управлінню Пенсійного фонду крім інших документів трудову книжку, проте у ній зазначено по батькові «Миколаєвич» замість «Миколайович». Наведене зумовило відмову управління у зарахуванні значного періоду трудової діяльності заявнику до його трудового стажу. Факт належності заявнику даної трудової книжки підтверджується свідоцтвом про народження, атестатом про середню освіту, паспортом, де зазначено по батькові заявника «Миколайович» та архівними довідками де зазначені ініціали заявника. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінюючи вищевказане суд вважає, що до виникнення вказаних розбіжностей призвела неуважність відповідних посадових осіб, які допустили граматичні помилки і так як вказана трудова книжка дійсно належить заявникові, тому подана ним заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Заявник звернувшись в суд із поданою заявою, посилається на те, що 23.10.1990 року йому виконавчим комітетом Коломийської районної Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, яке записане в реєстрову книгу за № 218. Згідно даного свідоцтва жилий будинок за адресою: вул. Коцюбинського, 4 с. Матіївці Коломийського району Івано-Франківської області належить колгоспному двору, головою якого є заявнику. Однак у даному свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок, є помилки в зазначенні його прізвища та імені, замість правильного «Курилюк Мирослав Миколайович» вказано «Куриляк Ярослав Миколайович». У звязку з цим заявник вказує, що не може оформити заповіт, тому просить суд встановити факт належності свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 23.10.1990 року, що записано у реєстрову книгу за № 218, виданого виконавчим комітетом Коломийської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області - заявнику, голові колгоспного двору [PERSON]. Заявник в судове засідання не зявилися, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи т.з.п. сільського голови Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши подані заяви, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Згідно із п.6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 23.10.1990 року виконавчим комітетом Коломийської районної Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, яке записане в реєстрову книгу за № 218. Згідно даного свідоцтва жилий будинок за адресою: вул. Коцюбинського, 4 с. Матіївці Коломийського району Івано-Франківської області належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно із копією паспорта громадянина України, серії СС 969869, виданого 15 серпня 2000 року Коломийським РВ УМВС України - прізвище, ім'я та по-батькові заявника - [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене суд, вважає, заявлені вимоги належно є обгрунтованими, підтверджені зібраними доказами по справі та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та ст.ст. 256, 257, 259 ЦПК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Заявник звернувшись в суд із поданою заявою, посилається на те, що [INFO] року померла її тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Її мати [PERSON] мала намір оформити спадщину після смерті сестри, однак [INFO] року померла. Заявниця звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Листом приватного нотаріуса їй повідомлено, що їй не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, що підтверджують родинні відносини. Просить суд встановити факт, що вона [PERSON], [INFO], є племінницею [PERSON], яка померла [INFO] року. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, з заявою про встановлення факту згідний. Свідки: [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що дійсно [PERSON], яка померла була тіткою заявниці та заявниця [PERSON] є племінницею померлої [PERSON] Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22 серпня 2012 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. [PERSON] [INFO] року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 02 травня 2015 року. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 червня 1978 року підтверджується що заявциця [PERSON] є дочкою [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 16 листопада 1963 року [PERSON] зареєструвала шлюб, та змінила своє прізвище на [PERSON]. В судовому засіданні свідки підтвердили, що заявниця є племінницею померлої [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема зібраними доказами та показаннями свідків, отже, заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 256, 257, 259 ЦПК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Заявник, звернувшись до суду з вищевказаною заявою, вимоги якої уточнювались у процесі розгляду справи, просить встановити факт смерті його матері: [PERSON], [INFO], уродженки м. Пологи Запорізької області, [INFO] року в м. Алчевськ Луганської області, Україна, посилаючись на те, що встановлення даного факту необхідне для оформлення спадщини. Встановити даний факт у позасудовому порядку неможливо. У судовому засіданні представник заявника, заяву останнього підтримав та просив про її задоволення. Заінтересована особа свого представника в судове засідання не направила, надіславши до суду листа з проханням слухати справу за відсутності її представника. Представник заявника не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності представника заінтересованої особи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 257-1 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини учасників процесу, для її розгляду по суті у відсутність представника заінтересованої особи. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження заявника від [INFO] року, його матір'ю, є [PERSON]. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії паспорта [PERSON], остання народилась [INFO] року в м. Пологи, Запорізької області. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії лікарського свідоцтва про смерть № 25 від 08.01.2016 року, [PERSON], [INFO], померла [INFO] року в [ADDRESS] З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що факт смерті [PERSON], знайшов своє підтвердження. Відповідно до наявного в матеріалах справи, листа заінтересованої особи від 19.03.2016 року, заявнику було відмовлено у проведенні реєстрації смерті матері із-за відсутності відповідних документів. За таких обставин, заява підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 7 ст. 235 ЦПК України, понесені заявником судові витрати, не відшкодовуються. Згідно з ч. 4 і ч. 5 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Заявник, звернувшись до суду з вищевказаною заявою, вимоги якої уточнювались у процесі розгляду справу, просить встановити факт, що він у період із 26.04.1986 року по березень 1993 року дійсно працював на посаді електрозварювальника безпосередньо в зоні відчуження, посилаючись на те, що встановлення даного факту йому необхідне для оформлення пенсії, а встановити даний факт у позасудовому порядку, неможливо. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав і просив про її задоволення. Представник заінтересованої особи заперечував проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії довідки КП «Іванківський районний трудовий архів» від 17.02.2014 року, у документах архівного фонду «Державна будівельно-промислова компанія «Атомспецбуд» (колишня назва Управління будівництвом ЧАЕС, СПМК) м. Чорнобиль Київської області, значиться заявник, який з 16.07.1985 року, працював електрозварювальником та був звільнений 17.03.1993 року за п. 5 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії довідки Управління будівництва Чорнобильської атомної електростанції м. Чорнобиль від 29.03.1993 року № 118, заявник дійсно працював безпосередньо в зоні відчуження з 18.06.1986 року по 31.12.1987 року та з 01.01.1988 року по 31.10.1988 року і з 01.01.1989 року по 17.03.1993 року. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії посвідчення заявника від 25.02.2014 року, заявник є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р.. Зазначені і наявні в матеріалах справи письмові докази, ніким не спростовувались. З урахуванням вищевикладених доказів, суд вважає, що факт роботи заявника безпосередньо в зоні відчуження з 18.06.1986 року по 31.12.1987 року та з 01.01.1988 року по 31.10.1988 року і з 01.01.1989 року по 17.03.1993 року, знайшов своє підтвердження. Що ж стосується доводів заявника про те, що він працював на посаді електрозварювальника безпосередньо в зоні відчуження саме у вказаний ним конкретний і безперервний період із 26.04.1986 року по березень 1993 року, то вони не підтверджені конкретними правовими доказами. За таких обставин, заява заявника підлягає задоволенню частково. Згідно з ч. 7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. При подачі позову, заявник був звільнений від сплати судового збору, тому, судовий збір у даному випадку, покладається на рахунок держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Заявник звернувшись до суду з вищевказаною заявою, просить визнати недієздатним: [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав і просив про її задоволення. Представник органу опіки та піклування вважає заяву заявника обґрунтованою та підтримав подане в перерві між судовими засіданнями, подання заінтересованої особи про призначення заявника опікуном [PERSON]. Заявник у судовому засіданні, не заперечував проти задоволення подання органу опіки та піклування. Вислухавши пояснення заявника і представника органу опіки та піклування, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оглянувши медичну документацію [PERSON], суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 14.05.1996 року, заявник народився [INFO] року і його батьком є [PERSON]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 08.01.1965 року, батьком [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про зміну імені від 11.12.2012 року, заявник змінив своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про смерть від 23.01.2002 року, [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії паспорта [PERSON] та довідки форми № 3 від 04.02.2016 року, останній народився [INFO] року та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до наявних у матеріалах справи, копій медичних документів заявника в нього не виявлено протипоказань щодо опікунства. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 790 від 14.11.2016 року, [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і за своїм психічним станом потребує встановлення на ним опіки. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. З урахуванням викладеного, вимоги про визнання [PERSON] недієздатним, суд вважає обґрунтованими. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. До суду надійшло подання органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 102/03/36-680 від 27.01.2017 року про призначення заявника, опікуном над [PERSON]. Заявник житлом забезпечений. Тому, подання органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про призначення заявника опікуном, суд вважає обґрунтованим. За таких обставин, заява про визнання фізичної особи недієздатною і подання органу опіки та піклування, підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 2 ст. 240 ЦПК України, судові витрати в даному випадку, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved