Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], [INFO], при житті зареєстрованого за адресою [ADDRESS], місце смерті - м. Юнокомунарівськ, Донецької області, дата смерті - [INFO]. В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що [INFO] у місті Юнокомунарівськ Донецької області померла [PERSON], [INFO], яка був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 25.04.2016 року із зазначенням причини смерті - серцево-судинна недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця. Померла [PERSON] була похована на цвинтарі в м. Єнакієве Донецької області. Заявник є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого повторно 20 квітня 2016 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Також заявниця зазначила, що факт смерті матері в органах РАЦС зареєстровано не було. Згідно Наказів Міністерства юстиції України №246/7 від 25.11.2014 року, «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької та Луганської областей» №247/5 від 25.11.2015 «Про затвердження Змін до деяких наказів Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації актів цивільного стану», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на неконтрольованій території є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є не можливим. Встановлення факту смерті матері заявникові потрібно для отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі просить її задовольнити. Представник Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляд у справи був повідомлений належним чином шляхом повідомлення телефонограмою. Враховуючи вимоги ч.2 ст.257-1 ЦПК України щодо невідкладного судового розгляду, суд вважає можливим проведення судового розгляду у відсутність заявника та представника зацікавленої особи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність заявника та зацікавленої особи, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Як вбачається з копії паспорту серія [NUMBER], виданого Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області 09 липня 1997 року, заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS](а.с.4-5). Згідно довідки № [NUMBER] від 25.09.2014 року взята на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] з [ADDRESS] перемістилася до [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 20 квітня 2016 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [INFO] народилась [PERSON], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого [INFO] Виконкомом Юнокомунарівським г/с м. Єнакієва Донецької області, [PERSON], [INFO] уклала шлюбу з [PERSON] та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище [PERSON]. Суд оглянувши вказані документи та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає підтвердженим факт, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], [INFO]. 24.04.2016 року померла [PERSON], яка є матір'ю заявника. На підтвердження факту смерті [PERSON] з боку заявника надано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 25.04.2016 р. із зазначенням причини смерті - серцево-судинна недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця (а.с. 12). З матеріалів справи та відповіді Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 21.05.2016 р. № 1113/13-03-01 вбачається, що у державній реєстрації смерті [PERSON], [INFO], відмовлено (а.с.3). Фрунзенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану посилається на те, що представлене медичне свідоцтво про смерть не має юридичної сили на території України, оскільки було видане на території зони АТО, а також на те, що відомості про смерть [PERSON] відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що виключає можливість підтвердити юридичний факт смерті на території України. В листі зазначено, що підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Також, роз'яснено про можливість звернення до суду з питання встановлення факту смерті. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та /або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому Законом України, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого. Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що смерть [PERSON], [INFO], у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки м.Юнокомунарівськ Донецької області знаходиться на території проведення антитерористичної операції. У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що факт смерті [PERSON] підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть її матері, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved