Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . На день смерті він був зареєстрований у місті Києві. Однак, досить довгий час, у зв`язку із важким станом здоров`я та інвалідністю, і до моменту смерті, чоловік проживав разом з нею у [ADDRESS] , у будинку , що дістався їй (заявниці) у спадок від батьків. Засвідчення факту смерті підтверджується висновком від 25.04.2019 року Іллінецького відділення поліції Гайсинського відділу ГУНП у Вінницькій області. Інших документів вона не отримувала. Поховання чоловіка було проведено без медичного висновку про причину його смерті. Відсутність лікарського свідоцтва про смерть унеможливлює проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. У медичному закладі медичних документів не дають. З цих підстав, смерть чоловіка не зареєстрована. Враховуючи необхідність отримання допомоги у зв`язку з похованням, зняття покійного із реєстраційного обліку за місцем проживання та прийняття спадщини, виникла потреба у отриманні свідоцтва про його смерть. У судове засідання заявник не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її присутності, заяву підтримала, просила її задовольнити. Додатково зазначила, що чоловік помер раптово, вона була у жахливому стані, і не було поруч жодної рідної душі їй допомогти. Окрім того, заклад, де відбувається розтин, знаходиться далеко, у м. Немирів (десь 50 км), дороги погані, у зв`язку з чим вона не мала фізичної можливості завезти тіло до медичного закладу. Працівник поліції казав їй, що після 60 років робити розтин не обов`язково. Їх поліклініка і лікарня відмовились давати свідоцтво про смерть. До суду представник зацікавленої особи не з`явився, про день час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Перевіривши матеріали справи суд дійшов наступного. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15.06.2000 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у с. Травневе, Погребищенського району Вінницької області. Згідно свідоцтва про одруження від 17.02.1982 року [PERSON] є дружиною [PERSON] . З довідки Іллінецької сільської ради № 188 від 22.05.2019 року убачається, що на день смерті [PERSON] тимчасово проживав в [ADDRESS] , у будинку , що належить йог дружині [PERSON] . У висновку щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання, складеного 25.04.2019 року Іллінецьким відділенням поліції Гайсинського відділу ГУНП у Вінницькій області, зазначено, що [INFO] до відділу надійшло повідомлення про виявлення трупа [PERSON] . Тіло виявлено у [ADDRESS] . Тілесні ушкодження на тілі не виявлено. Згідно висновку фельдшера причиною смерті є ішемічна хвороба серця, атеросклероз. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У даному випаду, встановлення факту смерті необхідно для отримання заявником свідоцтва про смерть та для забезпечення прав та законних інтересів на території України. Оскільки неможливо провести реєстрацію смерті [PERSON] , законом не встановлено іншого порядку отримання свідоцтва про смерть, з метою забезпечення прав, свобод та законних інтересів заявника, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який проживав в с. Іллінецьке, Вінницької області, померлого [INFO] у с. Іллінецьке, Вінницької області, причина смерті - ішемічна хвороба серця, атеросклероз. На підставі викладеного та

Outcome: approved