Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 12.06.2015 року у м.Єнакієво Донецької області. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є дружиною [PERSON], який помер 12.06.2015 року у м.Єнакієво Донецької області від серцево-судинної недостатності, ішемічної хвороби серця,атеросклеротичного кардіосклерозу. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, на підставі якого органом реєстрації актів цивільного стану здійснюється реєстрація смерті у відповідності до ст.13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановити факт смерті заявникові необхідно для отримання свідоцтва, яке буде дійсним на території України. В судове засідання заявник не зявилася, її представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити вимоги з підстав, викладених вище. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст..257-1 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. З матеріалів заяви вбачається, що [PERSON] є дружиною [PERSON]. Цей факт підтверджується копією свідоцтва про одруження №134660, виданого бюро записів актів громадянського стану 23.03.1967 року. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано свідоцтво про смерть серії I-НО №835089 від 15.06.2015 року та довідку про причину смерті №30 від 15.06.2015 року. З вказаного свідоцтва вбачається, що [PERSON] помер 12.06.2015 року, про що 15.06.2015 року складений відповідний запис акту №827. Місце смерті м.Єнакієве, смт.Ольховатка Донецька область. Відповідно до частин 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Форма наданого заявником для підтвердження факту смерті свідоцтва про смерть не відповідає формі, визначеній Кабінетом Міністрів України. Листом №9880/15.1-04-06 від 15.08.2017 року Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON], який помер 12 червня 2015 року, оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній Кабінетом Міністрів України. Однак, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що надані документи підтверджують факт смерті 12.06.2015 року [PERSON]. Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved