Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

заявник просить суд встановити факт належності йому, [PERSON], [INFO], трудової книжки, виданої на імя [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він у вересні 2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м.Ватутіне Черкаської області для оформлення пенсії, але йому було відмовлено в звязку з тим, що в його трудовій книжці, виданій 04 серпня 1975 року Запорізьким спеціалізованим управлінням №103, допущено помилку, а саме: невірно вказаний місяць його народження. Вказана невідповідність не дає йому можливості оформити пенсію, а тому він і змушений звернутися до суду. Від Управління Пенсійного фонду України у м.Ватутіне Черкаської області надійшла заява в якій вони просять суд справу за заявою [PERSON] розглядати без участі їхнього представника, проти задоволення заяви не заперечують. Заслухавши заявника, допитавши свідків та вивчивши письмові докази справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що заявник звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м.Ватутіне Черкаської області для оформлення пенсії, але йому було відмовлено в звязку з тим, що в його трудовій книжці, виданій 04 серпня 1975 року Запорізьким спеціалізованим управлінням №103 (а.с.7-10) допущено помилку, а саме: невірно вказаний місяць його народження. Вказана невідповідність сталася внаслідок того, що особа, яка виписувала документ допустила помилку, на яку своєчасно не звернули увагу. Той факт, що [PERSON], 25 липня 1957 року та [PERSON], [INFO] є однією й тою самою особою, підтверджується копією паспорта (а.с.3-4), копією свідоцтва про народження (а.с.15), архівним витягом з наказу про звільнення №12 від 22 жовтня 1975 року, а також показами свідків: [PERSON] та [PERSON], які працювали із заявником в одній зміні. Встановлення факту належності трудової книжки має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на оформлення пенсії. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3\~ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази належності [PERSON], [INFO] трудової книжки виданої [PERSON], [INFO] При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «[PERSON] проти Туреччини»)». На підставі ст. 256 ЦПК України та

Outcome: approved