Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи тим, що з 1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON], який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2018 року було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON]. Вона разом з сином зареєстрована за адресою: [INFO]. Також за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON], який не проживає у квартирі з 2007 року. Заінтересована особа [PERSON] постійно з другої половини 2018 року вчиняє насильство над заявником та їхнім спільним сином. [PERSON] приходить до квартири та обрізає проводку електрики до квартири, декілька разів ломав замок у квартиру, бив свого сина, наносив тілесні ушкодження заявниці в присутності дитини, вчиняв домашнє насильство, погрожував вбити, а сина передати до інтернату та говорив це в присутності сину.\~ Враховуючи вищевикладене просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], місце проживання: [INFO], місце реєстрації: [ADDRESS], яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; - обмежити [PERSON] у спілкуванні з постраждалою особою [PERSON]; - заборонити [PERSON] переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися особисто або через третіх осіб постраждалу особу [PERSON]; - заборонити [PERSON] вести листування особисто або через третіх осіб за адресою: [ADDRESS] та заборонити телефонні переговори за номером телефону - +30669293053 та (0552) 26-61-93 з постраждалою особою [PERSON].\~\~ Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в заяві про видачу обмежувального припису, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису, в подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 31.01.1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2018 року було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ №053093, виданого 16.08.2007 року Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 360. Згідно довідки №16-13/4391 та №16-13/4390 від 17.01.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Як вбачається з довідки про склад сімї №417 від 19.04.2016 року за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Відповідно до акту складеного 22.07.2016 року [PERSON] не проживає за вказаною вище адресою з липня 2007 року та по теперішній час. Згідно довідки Херсонської міської психоневрологічної поліклініки №2953/3 26.12.2018 року [PERSON], [INFO], в супроводі матері звертався до психіатра з діагнозом посттравматичний стресовий розлад.\~\~ З відповіді на запит Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 29.11.2018 року вбачається, що [PERSON] зверталася з заявами по факту сімейних сварок, за результатами розгляду складено висновок. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Преамбула вказаного закону вказує, що цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на батьків (мати, батько) і дитина (діти). Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За ч. 8 ст. 126 Закону України порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Частина 10 ст. 126 Закону України встановлює випадок виключення, коли обмежувальний припис видається не за приписами ЦПК України, а саме у разі порушення кримінального провадження у зв'язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов'язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов'язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов'язків держави, які невід'ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Окрім цього, оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів. Судом встановлено, що заінтересована особа [PERSON] є співвласником квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою №155903270 від 12.02.2019 року, а заявник зареєстрована в ній. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.12.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. З відповіді на запит Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 29.11.2018 року вбачається про наявність конфліктних відносин між заявником та заінтересованою особою, факт вчинення дій про які заявляла [PERSON] вказані докази не містять. Також суд зазначає, що заявник побоюється за своє життя, але з цього приводу з 06.10.2018 року, з моменту звернення з заявою поліції до 08.02.2019 року, звернення до суду, вона не зверталася до будь-яких компетентних органів, в тому числі щодо видачі термінового заборонного припису стосовно кривдника. Слід зазначити, що під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису, а судове рішення не може бути обґрунтоване припущеннями. Матеріали справи не містять достатніх доказів того, що саме [PERSON] є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв'язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що подана заява не підтверджена належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі ст. ст. 4, 9, 141, 211, 247, 263-265, 350-1 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

Outcome: dismissed