Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з зазначеною заявою яку мотивує тим, що вона народилася 27 червня 1969 року в м. Дзержинськ Горківської області Російської Федерації. Разом з бать-ками переїхала до м. Каховки, де закінчила школу та 07.05.1986 року отримала паспорт гро-мадянина СРСР та була зареєстрована за адресою: [INFO] (Ентузіастів), 47/174. Після отримання повної загальної освіти з 01.09.1986 року по 20.07.1987 р. навчалася в СПТУ № 32 м. Харкова, де ї проживала. Після закінчення навчання в Харківському інституті радіоелектроніки 11.01.1988 року виїхала до м. Комсомольськ-на-Амурі Хабаровського краю РФ де до 24.10.1990 р. працювала молодшим продавцем магазину №44. До 2002 року постійно проживала на території Російської Федерації в м. Комсомольськ-на-Амурі Хабаровського краю та з періодичністю навідувала своїх батьків в м. Каховка. В 2003 році переїхала на постійне місце проживання в Україну в м. Каховка Херсон-ської області та отримала посвідку на постійне проживання за адресою [INFO] де і проживає по теперішній час. Звернувшись до Каховського районного сектору УДМС України в Херсонській області з приводу отримання паспорта громадянина України їй було відмовлено, з причин відсут-ності відомостей про проживання та реєстрацію на території України. [PERSON] просила встановити факт її постійного проживання на території Укра-їни станом на 24 січня 1991 року. Згідно ухвали суду від 01 листопада 2018 року по справі залучено в якості заінтере-сованої особи Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, оскільки Каховський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області не є самостійною юридичною особою. В судове засідання заявник надала заяву про уточнення вимог, в якій просила встан-овити факт її постійного проживання на території України станом по 24 серпня 1991 року. Представник зацікавленої особи Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не зявився, надіслав пояснення, відповідно до яких заперечує проти задоволення заявлених вимог. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задово-ленню, оскільки в судовому засіданні встановлено: Відповідно до паспорта громадянина колишнього СРСР серія V-КГ № 600071 вба-чається, що з 20 червня 1986 року по 20 серпня 1986 року [PERSON] була пропи-сана за адресою: м. Каховка, вул. Свєтлово, 47/174. З 23 грудня 1986 року по 20 серпня 1987\~року [PERSON], у звязку з навчанням, була прописана за адресою: м. Харків, вул. Спортивна, буд. 9 (гуртожиток). Згідно копії диплому серії Б № 236447, виданого середнім професійно-технічним учили-щем № 32 м. Харків від 17.07.1987 р. вбачається, що [PERSON] закінчила вказаний навчальний заклад. Відповідно до\~копії трудової\~книжки серії\~БТ-ІІ\~№ 2103330\~від 27.07.1987\~вбачається,\~що 22\~липня 1987\~року [PERSON]\~була прийнята\~на роботу\~Харківським орденом\~Леніна і\~ордена Жовтневої\~революції на\~посаду оператора\~та 27\~серпня 1987 року була звіль-нена у зв'язку із зарахуванням на навчання до Харківського інституту радіоелектроніки (ден-ну форму). Крім того, з копії трудової книжки вбачається, що з 21 серпня 1987 року [PERSON] була зарахована на 1 курс денного відділення Харківського інституту радіоелектроніки, а 11 січня 1988 року була відрахована з вказаного навчального закладу. Починаючи з 23 лютого 1988\~року [PERSON] була прийнята молодшим продав-цем магазину №44 м. Комсомольськ-на-Амурі Хабаровського краю Російської Федерації, що підтверджується відміткою в копії трудової книжки. Крім того,\~відповідно до\~відмітки в\~копії паспорта\~громадянина колишнього\~СРСР серії\~У-КГ\~№ 600071\~вбачається,\~що з\~23\~червня 1988 року [PERSON] була прописана [ADDRESS], Хабаровський край, Російська Федерація. Суд зазначає, що належність та набуття громадянства України встановлюється на під-ставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постій-ного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами [PERSON] є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. За приписами п.7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їх-нього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, про-ходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випад-ках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким під-тверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08. 1991 або 13.11.1991. У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства [PERSON] та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 бе-резня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Суд зазначає, що у відповідності до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство [PERSON]», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом остан-ніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживан-ня на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території Укра-їни - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову про-писку на території України, або зареєстрували на території України свій національний пас-порт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до гро-мадянства України, Законом не передбачено. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно дост.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту на-лежності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, змі-на або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 перед-бачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законо-давством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, з аналізу наданих заявницею [PERSON] документів, не під-тверджується факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки сама заявниця вказує у своїй заяві що до 2002 року вона проживала на території Російської Федерації в м. Комсомольськ-на-Амурі Хабаровського краю Росій-ської Федерації.

Outcome: dismissed