Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що [INFO] у віці 87 років помер його батько [PERSON]. Факт родинних зв'язків підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 05.08.2016 №00016958384. [PERSON] помер на тимчасово окупованій території України у м. Комсомольське(Кальміуське) Старобешевського району Донецької області. Однак, при зверненні до органів РАЦС у проведенні реєстрації факту смерті йому відмовили. Факт смерті батька підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 41 від 20.02.2016 та довідкою про смерть від 20.02.2016, виданих Старобешевською районною лікарнею. Просить встановити факт смерті [PERSON],[INFO], зареєстрованого за адресою [ADDRESS], який помер [INFO] у м. Кальміуське Старобешевського району Донецької області від набряку головного мозку, церебрального атеросклерозу. У судове засідання заявник не з»явився та подав через канцелярію суду заяву про розгляд її заяви без його участі, підтримав в повному обсязі свої заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи через канцелярію суду надала заяву з проханням слухати справу без участі представника відділу, зауважень та заперечень по суті порушеного заявником питання не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 41 та довідки про причину смерті від 20.02.2016 року, складених за формою первинної облікової документації № 106/у, затверджених Наказом «Міністерства охорони здоров'я» України та виданих 20.02.2016 року Старобешівською ЦРЛ [PERSON], [INFO], проживаючий в [ADDRESS] , помер [INFO] року в Донецькій області Старобешевський район с. Комсомольське внаслідок набряку головного мозку, церебрального атеросклерозу. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. З відповіді №1821/07-02-04-05 від 17.06.2016 року, наданої в.о. начальника Черкаського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Черкаської області вбачається, що пред»явлене лікарське свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Місто Комсомольське (Кальміуське) Старобешевського району Донецької області, згідно положень Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанов Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254/VII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» на час смерті [PERSON] було тимчасово окупованою територією України. Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved