Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, посилаючись на те, що їй, її матері [PERSON] та батьку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В червні 2001 року її батько [PERSON] виїхав та до теперішнього часу не повернувся, ніяких відомостей про його місцезнаходження не має. Заявник зверталася до різних органів про її розшук, але розшукові заходи ніяких відомостей про місцезнаходження [PERSON] не дали. В зв'язку з чим просить визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім з 01.07.2001 року. Заявник в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні заявлених вимог в повному обсязі та просила задовольнити їх на підставі наданих нею письмових доказів, пояснень сторін та свідків, наданих 04 березня 2014 року в судовому засіданні. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечує та просила при винесенні рішення по справі врахувати її пояснення, надані 04 березня 2014 року в судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Матеріалами справи встановлено, що батьки заявника знаходились в зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано 11 липня 2006 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Від даного шлюбу народилася заявниця по справі [PERSON], [INFO]. Під час сумісного проживання батьків заявниці, батько - [PERSON] періодично виїздив до різних місць України з метою працевлаштування. В червні 2001 року [PERSON] поїхав на заробітки, місце його перебування до теперішнього часу не відомо. Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 23 січня 2014 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Мати заявниці зверталася до Лозівського МРВ ГУМВС України в Харківській області із заявою про розшук чоловіка [PERSON], але згідно розшукових заходів місце його проживання чи перебування не встановлено. Разом з тим, з пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вбачається той факт, що дійсно [PERSON] з червня 2001 року в місці свого проживання та реєстрації не з'являвся. З цього часу він знаходиться у розшуку, але до теперішнього часу місце його знаходження не відомо. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком його безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] в червні 2001 року останній раз знаходився за місцем своєї реєстрації та з того часу місце його перебування не відомо, суд приходить до висновку, що початком безвісної відсутності [PERSON] слід вважати 01 липня 2001 року. Задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення, а саме для захисту майнових інтересів відсутньої особи, тобто встановлення опіки над його майном. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved