Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, вказуючи, що [INFO] у віці 80 років у м. Донецьк, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, помер її батько [PERSON] , про що вона отримала свідоцтво про смерть, яке містить печатку, яка різниться з відбитком печатки державного органу України. З метою реєстрації смерті батька вона звернулася до Нікольського районного відділу ДРАЦС, але отримала відмову. Встановлення факту смерті її батька, їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразка для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Донецьк, померлого [INFO] в м. Донецьк. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 05.07.2019 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також про дату, час і місце судового розгляду справи учасники справи повідомлялися належним чином. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але в заяві просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи: Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з`явився. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08.04.1964 року [PERSON] народилася [INFO] та її батьком зазначений [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвищі № 00023302930 від 05.07.2019 року [PERSON] 28.12.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище « [PERSON] », про що зроблено відповідний запис за № 57. Відповідно до довідки від 04.07.2019 року № 1439-5000153474/23280 [PERSON] взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, та її фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З довідки про причину смерті від 23.05.2019 року, свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 24.05.2019 року, свідоцтва про захоронення [NUMBER] від 24.05.2019 року та договору-заказу № 133/21 на організацію та проведення захоронення № 006430 від 23.05.2019 року, виданих на тимчасово непідконтрольній території України вбачається, що [INFO] у віці 80 років в м. Донецьк Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , причина смерті: церебральний атеросклероз, наслідки повторного інфаркту мозку, гіпертонічна хвороба, атеросклеротична хвороба серця. Згідно відмови Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 106/15.47-102 від 05.07.2019 року заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Донецьк Донецької області, оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред`явлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, або рішення суду про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Як встановлено судом документи, які підтверджують факт смерті були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому дані документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють будь-яких правових наслідків, в зв`язку з чим донька померлого позбавлена можливості зареєструвати смерть свого батька в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає надані заявницею документи, які підтверджують факт смерті її батька, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON] , але при цьому не може визнати їх належним та допустимим доказом, оскільки вони видані органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що заявниці органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації смерті особи на території України, а в інший спосіб це зробити вона не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав заявниці слід встановити факт смерті її батька на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявниці свідоцтва про смерть. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявниці, суд не повертає сплачену нею при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved