Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.12.2015 року помер її чоловік. Смерть [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, яке було видане в м. Макіївка Донецької області. Заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області із заявою про отримання свідоцтва про смерть [PERSON]. Але свідоцтво їй не видали оскільки лікарське свідоцтво про смерть, яке видане на тимчасово окупованій території є не дійсним і таким, що не створює правових наслідків. Заявниця просить суд встановити факт смерті свого чоловіка [PERSON]. Заявниця в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги, викладені в заяві підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є громадянкою України. (а.с.6) Відповідно до копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.01.1981 року. (а.с.9) Відповідно до копії паспорта [PERSON] є громадянином України, зареєстрований за адресою: [INFO]. (а.с.7-8) Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 1252 від 09.12.2015 року [PERSON] помер 09.12.2015 року в м. Макіївка Донецької області. (а.с.4,5). Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дане лікарське свідоцтво є недійсними і не створює правових наслідків. Заява також підтверджується копією договору № 5483 від 10.12.2015 року який був укладений з ДП «Ритуал» ПАТ «МККП» на організацію та проведення поховання померлого [PERSON]. (а.с.12) Відповідно до копії посвідчення № 5683 від 10.12.2015 року, виданого Спеціалізованим комунальним підприємством «Благоустройство», [PERSON] був похований на міському кладовищі. (а.с.11) З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті особи в певний час, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянки України [PERSON] свідоцтво про смерть її чоловіка, виданого державним органом України.

Outcome: approved