Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті, вказавши, що є донькою [PERSON], яка померла 08 березня 2017 року у Кіровському районі м. Донецька, про що свідчить свідоцтво про смерть серії ДНР №055060, видане Кіровським відділом записів актів цивільного стану м. Донецьк, а також лікарське свідоцтво про смерть №765 від 09.03.2017 року, довідка про причини смерті №765 та свідоцтво про захоронення. Причиною смерті є хвороба набряк легенів, атеросклеротичне захворювання серця. Зазначене місце смерті (м. Донецьк) є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України Законом України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Отримати свідоцтво про смерть у Дніпровському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ або будь-який інший чинний на території України документ. У звязку із зазначеним, заявниця вимушена звернутись до суду з заявою, оскільки встановити факт смерті особи на окупованій території в позасудовому порядку неможливо. Зазначений факт має для заявниці юридичне значення, оскільки від нього залежить її право на отримання спадщини. У судове засіданні заявниця [PERSON] не зявилася, надала заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, заяву підтримала та просить її задовольнити. Представник Дніпровського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізький області у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові документи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно доп.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 ч.1, 2 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою померлої 08.03.2017 року [PERSON]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження I-НО № 060166 виданого 21 квітня 1998 року.В свідоцтві про народження вказано її дівоче прізвище «Богданова», але в звязку з одруженням прізвище було змінено на «Шеремет», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану та свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія 1-НО №063395 видане 02 листопада 2006р. У м. Донецьку, 08.03.2017 року померла її мати [PERSON], [INFO], про що видане свідоцтво про смерть серії ДНР №055060 від 10 березня 2017 року. Причиною смерті є набряк легенів, атеросклеротичне захворювання серця. Територія міста Донецька увійшло до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями». Заявниця [PERSON] є громадянкою України, проживає в [INFO], її мати [PERSON], також був громадянкою України та перебувала на тимчасово окупованій території України у місті Донецьку, де померла 08 березня 2017 року, про що було видане Кіровським відділом записів цивільного стану м. Донецька свідоцтво про смерть серії ДНР №055060 від 08 березня 2017 року. 22 червня 2017 року [PERSON] отримала відмову від Дніпровського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізький області у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON]. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст.17 ч.1 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Вищезазначене свідоцтво згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює отримання донькою померлої свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України [PERSON] необхідно встановити факт смерті її матері [PERSON] на тимчасово окупованій території України в місті Донецьку. Оцінюючи надані заявницею документи про смерть, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON], померлої 08 березня 2017 року у місті Донецьку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved