Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Заявник звернувся з заявою про встановлення факту сумісного проживання. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] за місцем свого проживання у с. Никонорівка Словянського району померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1572 га, розташованої за тією ж адресою. Оскільки він проживав з [PERSON] постійно однією сім'єю з 1997 року, вважає себе спадкоємцем четвертої черги, у зв'язку з чим він звернувся до Другої Слов'янської державної нотаріальної контори за прийняття спадщини, про що подав відповідну заяву. Проте, своєю постановою від 21 жовтня 2014 року державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що ним не надано документального підтвердження факту сумісного проживання однією з [PERSON], не менше п'яти років до моменту відкриття спадщини. Тому, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання його та спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю з 1997 року по день смерті останньої. В судовому засіданні заявник, заявлені ним вимоги підтвердив, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про те надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення вимог заявлених [PERSON] Суд, вислухавши заявника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [INFO] за місцем свого проживання у с. Никонорівка Словянського району померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 5). За життя спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, а також земельна ділянка, які розташовані за адресою: [ADDRESS], про що свідчать копії Договору купівлі-продажу від 24 червня 2003 року посвідченого державним нотаріусом Другої слов'янської державної нотаріальної контори Грецькою Т.П. (а.с. 6), Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 746008 від 10 червня 2003 року (а.с. 7), Державного акту серії ДН № 104992 виданого 24 січня 2005 року Слов'янським районним відділом земельних ресурсів (а.с.8). Як вбачається з Домової книги, заведеної для прописки громадян, що проживають у наведеному житловому будинку, за адресою: [ADDRESS], - [PERSON] зареєстрована з 15 жовтня 2003 року, [PERSON] - з 26 січня 2005 року (а.с. 9-11). Вказані обставини також підтверджені поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], наданими ними у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є донькою заявника, який проживав із померлою [PERSON] з 1997 року. У 2003 році [PERSON] та [PERSON] за спільні грошові кошти придбали житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома заявника та спадкодавця, які з 1997 року і до моменту смерті останньої, проживали разом. До с. Никонорівка Слов'янського району переїхали у 2003 році, після придбання житлового будинку. Крім того, свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, з яких вбачається, що вона підтримувала дружні відносини із сім'єю заявника [PERSON] та померлої [PERSON] Їй відомо, що останні в 2003 році придбали будинок у с. Никонорівка Слов'янського району, та проживали до моменту смерті [PERSON] Також зазначила, що спадкодавця відсутні інші, окрім заявника, спадкоємці. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 1264 Цивільного Кодексу України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім'ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. У відповідності до п. 23 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки.

Outcome: approved