Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року за місцем фактичного проживання у місті Донецьк помер його син - [PERSON], [INFO], на підтвердження чого КЗОЗ Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи було видане лікарське свідоцтво про смерть №3999 від 25.11.2014 року. У зв'язку з тим, що вказане лікарське свідоцтво про смерть є недійсним на території України і не створює правових підстав, заявник змушений звернутись до суду із даною заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] року на тимчасово окупованій території України, у місті Донецьк. У судове засідання заявник та його представник не з'явилися. Представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, покладається на компетентність суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є батьком померлого [PERSON], відповідно до актового запису про народження №76, зробленого 29.07.1962 року Молочанською міською радою Великотокмацького району Запорізької області. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 3999 від 25.11.2014 року, виданим КЗОЗ Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року в м. Донецьк. Заявник зверталася до Корабельного районного у м. Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо реєстрації смерті [PERSON], однак у видачі йому свідоцтво про смерть відмовлено у зв'язку з тим, що подане ним свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових підстав, оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово неконтрольованій території та їх діяльності вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Згідно з ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак, м. Донецьк, згідно з положеннями розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Приписами п.8 ч. 1ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть та для звернення в подальшому до органів пенсійного фонду для оформлення державної допомоги на поховання. Суд сприймає надане заявником лікарське свідоцтво смерть №3999, видане 25.11.2014 року КЗОЗ Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи, як носій конкретної інформації - факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати вказане свідоцтво про смерть належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян» та правовий режим на тимчасово окупованій території України, є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що неприйняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обов'язки заявника. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті [INFO] року та місцем смерті - м. Донецьк. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод заявника як громадянина України суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved