Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із даною заявою, в її обґрунтування посилаючись на те, що 27.03.2010 р. гр. [PERSON] з невстановленими двома особами напав на громадянина М. та, погрожуючи йому насильством, викрав в нього мобільний телефон «Nокіа 6500 Классик», чим спричинили потерпілому матеріальний збиток на суму 1800,00 грн. Крім того, 06.04.2010 р. [PERSON] відкрито викрав телефон гр. К., чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на суму 1 980,00 грн. За даною справою він був стаціонарно освічений судово-психіатричною експертною комісією в КЗ «ДКПЛ»ДОР»; був даний висновок, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноідної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло хворого можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як зазначається заявником при зверненні до суду із даною заявою, згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2010 р. до [PERSON] були застосовані примусові заходи медичного характеру в умовах відділення з посиленим наглядом, куди він був переведений, та такі заходи неодноразово продовжувалися. В результаті проведеного лікування стан хворого покращився. Згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2013 р. примусові заходи медичного характеру з примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом було змінено на амбулаторне примусове лікування за місцем мешкання; вперше на прийом до дільничного лікаря-психіатра КЗ «Дніпропетровській спеціалізований психоневрологічний центр» ДОР» хворий з'явився 30.09.2013 р., та, перебуваючи на амбулаторному примусовому лікуванні гр. [PERSON] щомісячно відвідував лікаря-психіатра, регулярно приймав призначене лікування, однак психічний стан хворого залишається нестабільним. Відмічаються коливання настрою, порушення мислення у формі маячливих ідей відношення, порушення сприйняття у формі слухових вербальних галюцинацій коментуючого характеру, явища госпіталізму. порушення соціальної адаптації у вигляді соціальної відчуженості, порушення спілкування з оточуючими. 28.02.2014 р. гр. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗ «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр» ДОР», та комісія дійшла висновку, що, враховуючи нестабільність психічного стану хворого [PERSON], необхідно продовжити заходи амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в умовах КЗ «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр» ДОР». Предмет заяви становить вимога про винесення ухвали про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника повністю підтримав вимоги заяви, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив суд повністю задовольнити подану заяву, пояснив також, що за умови ухвалення рішення про задоволення заяви зазначене мотивуватиме пацієнта до підтримуючої терапії. [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви; прокурор просив суд ухвалити рішення про задоволення заяви повністю. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення заяви повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Основ законодавства України про охорону здоров'я застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв'язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 53 Основ законодавства України про охорону здоров'я з метою охорони здоров'я населення органи і заклади охорони здоров'я зобов'язані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СНІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Судом встановлено, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2010 р. відносно [PERSON] були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні з посиленим наглядом. Відповідно до постанови суду від 09.09.2010 р. 27.03.2010 р. гр. [PERSON] з невстановленими двома особами напав на громадянина М. та, погрожуючи йому насильством, викрав в нього мобільний телефон «Nокіа 6500 Классик», чим спричинили потерпілому матеріальний збиток на суму 1800,00 грн. Крім того, 06.04.2010 р. [PERSON] відкрито викрав телефон гр. К., чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на суму 1 980,00 грн. Судом при розгляді кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] було встановлено на підставі акта судово-психіатричної експертизи №223 від 05.08.2010 р., що [PERSON] у період інкримінованих йому дій страждав та страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної, яке позбавляло хворого можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2013 р. примусові заходи медичного характеру з примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом було змінено на амбулаторне примусове лікування за місцем мешкання, перебуваючи на якому гр. [PERSON] щомісячно відвідував лікаря-психіатра, регулярно приймав призначене лікування, однак психічний стан хворого залишається нестабільним. Відповідно до висновку від 28.02.2014 р. №378 комісії лікарів - психіатрів КЗ «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр» ДОР [PERSON] необхідно продовжити заходи амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в умовах КЗ «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр» ДОР у зв'язку з нестабільним станом хворого. Таким чином, для суду вбачаються підстави для задоволення заяви повністю.

Outcome: approved