Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, покликаючись на те, що 27 березня 2017 року помер [PERSON], [INFO] у м. Луганську, який похований у м. Луганську. За фактом смерті було надано свідоцтво про його смерть, однак таке свідоцтво не можливо зареєструвати у відповідних органах державної реєстрації актів цивільного стану. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], померлого 27 березня 2017 року у м. Луганську. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27 березня 2017 року у м. Луганську [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть, виданим тимчасовою владою. Ця подія відбулася в м. Луганську, тобто на тимчасово окупованій території, що є загальновідомим фактом. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Згідно з п.11 ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Внаслідок наведеного, враховуючи, що свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території, що унеможливлює отримання виданого державним органом України свідоцтва про смерть [PERSON], суд переконаний, що для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] є об'єктивні перешкоди, а тому заява підставна та підлягає до задоволення. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved