Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаною заявою та просять розірвати шлюб, укладений між ними та зареєстрований 15 серпня 2003 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1622. Свою заяву заявники обґрунтовують тим, що 15 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказують на те, що шлюбне життя між ними не склалося, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства, виховання дітей. Спільне господарство разом не ведеться, проживають окремо на протязі 2 років. Беручи до уваги вищевикладене, вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме особистим інтересам дітей та один одного. Заявники в судовому засіданні заяву підтримали з викладених у ній підстав та просили задовольнити. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд про її задоволення. Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 15 серпня 2003 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 1622 (а.с.8). Від шлюбу подружжя має дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9,10,11). Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір'ю, про що 16 грудня 2014 року було укладено та нотаріально посвідчено договір між батьками про участь батьків у забезпеченні умов життя дітей та їх вихованні (а.с. 12). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення спільної заяви щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved