Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Заявник КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] . \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , жителька с. Залізниця Любешівського району Волинської області, 20 жовтня 2021 року була доставлена до КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» за скеруванням Любешівської ЦРЛ в супроводі поліції та медсестри і госпіталізована черговим лікарем в 10-те відділення у зв`язку з неадекватною конфліктною агресивною поведінкою з висловлюванням погроз, нецензурної лайки по відношенню до оточуючих, порушенням громадського порядку в транспорті, в ліцеї, в банківських та адміністративних установах. \~ \~ \~ \~Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 21.10.2021 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі «Шизотипового розладу, психопатоподібного варіанту з частими декомпенсаціями, внаслідок чого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередню безпеку для себе та оточуючих, потребує госпіталізації в примусовому порядку. На підставі викладеного просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр Гармата Л.С. заяву підтримала з підстав, викладених в ній та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] також просив задовольнити заяву. Особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо примусової її госпіталізації. Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо примусової госпіталізації [PERSON] до медичного закладу. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» від\~22\~лютого 2000\~року N\~1489-III з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1\~статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів від 26 березня 2021 року №5393/2-44.21 [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі «Шизотипового розладу, психопатоподібного варіанту з частими декомпенсаціями, внаслідок чого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередню безпеку для себе та оточуючих, потребує госпіталізації в примусовому порядку (а.с. ). З поведінки [PERSON] в судовому засіданні, її способу викладення обставин під час надання пояснень, вбачається, що вона орієнтована в часі, усвідомлює обставини справи, однак емоційно схвильована, не критична до свого стану. Згода [PERSON] на госпіталізацію не отримана у зв`язку з її відмовою від запропонованої госпіталізації. В судовому засіданні остання також заперечувала необхідність примусового лікування. Пріоритетним при вирішенні питання щодо примусового лікування [PERSON] є її здоров`я, яке відповідно до\~статті 3 Конституції України\~ визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. У разі ненадання своєчасної психіатричної допомоги [PERSON] може призвести до погіршення її психічного стану і завдання шкоди її здоров`ю, та може бути небезпечною для оточуючих, а тому госпіталізація є доцільною. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару [PERSON] , а тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved