Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

заявник звернувся до суду зі заявою про встановлення факту належності атестату, посилаючись на те, що 5 квітня 1977 року відділом кадрів професійно-технічного училища №20 міста Баку Республіки Азербайджан йому був виданий атестат № 697 з відзнакою, в якому його імя вказане як «Фікрат» замість належного «Фікрет», яке міститься, зокрема, у паспорті громадянина України. Просить суд встановити факт належності йому, [PERSON], атестату № 697 з відзнакою, виданого 5 квітня 1977 року відділом кадрів професійно-технічного училища №20 міста Баку Республіки Азербайджан на імя [PERSON]. Встановлення цього факту впливатиме на призначення пенсії. В судове засідання заявник не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності; проти задоволення вимог заяви не заперечує. У відповідності до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що паспорт громадянина України серії ВК №519888 виданий 7 серпня 2008 року Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області на імя [PERSON] (а.с.5). Згідно з атестатом №697 з відзнакою, виданим в тому числі російською мовою, [PERSON] 5 квітня 1977 року закінчив Технічне училище Бакінського управління Державного комітету Ради Міністрів Азербайджанської РСР по професійно-технічній освіті (а.с.7). Так, у атестаті російською мовою вказано імя «Фікрат», замість вірного «Фікрет». У відповідності до п.6 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В абз.2 п.12 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що на підставі п.6 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Враховуючи викладене, зважаючи на розбіжності у написанні імені заявника в різних документах, що ускладнює, а інколи унеможливлює належну ідентифікацію особи, суд вважає, що заяву слід задовольнити, встановивши факт належності [PERSON] атестату №697 з відзнакою, виданого 5 квітня 1977 року Технічним училищем Бакінського управління Державного комітету Ради Міністрів Азербайджанської РСР по професійно-технічній освіті на імя [PERSON].

Outcome: approved