Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Заявниця 10 травня 2016 року звернулася до суду з вказаною заявою, в якій зазначила, що 25 травня 1985 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Весь час сумісного подружнього життя мешкали за адресою: [ADDRESS], де останній залишається зареєстрований до сьогодні. 01.07.2008 року чоловік заявниці [PERSON] без будь-яких обєктивних обставин пішов з дому на роботу і до цього часу не повертався. Заявниця неодноразово зверталася до Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою щодо встановлення місця знаходження чоловіка, однак місцезнаходження встановлено не було. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Заявниця просила оголосити [PERSON], [INFO] померлим. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Від представника заінтересованої особи надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 1984 року, мають двох доньок (а.с.7-12). З наданої довідки Ленінського районного відділу ГУ МВС України у Дніпропетровській області від 24.06.2015 року вбачається, що місцезнаходження [PERSON], [INFO] не встановлено (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У своїй заяві [PERSON]посилається на те, що її чоловік [PERSON], 01.07.2008 року без будь-яких обєктивних обставин пішов з дому на роботу і до цього часу не повертався. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На думку суду, заявник в порушення вимог ст. ст. 10, 59-60 ЦПК України не надав суду належних доказів для можливості оголошення [PERSON] померлим. В судовому засіданні були допитані свідки. Разом з тим, рішення суду не може ґрунтуватися лише на допиті свідків, які конкретно не пояснили обставини, які б давали підстави визнати [PERSON], [INFO] померлим. Таким чином, суд оцінивши зібрані по справі докази з позиції їх належності та допустимості, а також звязку у сукупності, приходить до висновку, що вимоги [PERSON]недоведені, незаконні, необґрунтовані та безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed