Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду і просить встановити факт його постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року, мотивуючи тим, що з моменту народження проживав в Автономній Республіці Крим, а з 1986 року постійно проживає на території Житомирської області без реєстрації. Так, з 08 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року проживав в [ADDRESS] , з 1991 року по 2000 рік з перервами відбував покарання у місцях позбавлення волі, на даний час проживає в смт.Народичі Житомирської області. Паспорт громадянина України ніколи не отримував, в травні 2019 року звернувся до Народицького районного сектору Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою про видачу паспорта, але йому було видано лише довідку, якорю встановлено особу та не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Встановлення факту необхідне для підтвердження громадянства України та отримання паспорту громадянина України. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області Француз А.В. в судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечувала, крім того, представником цієї заінтересованої особи подано відзив на заяву. Представник заінтересованої особи Народицький районний сектор Державної міграційної служби України в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Геройське Сакського району Автономної Республіки Крим, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23 лютого 1993 року, видане повторно. Згідно довідки Олізарівської сільської ради Іванківського району Київської області №02-31-206 від 20 травня 2019 року [PERSON] , [INFO] , проживав у будинку [ADDRESS] з 08 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року. Зі свідоцтва про неповну середню освіту від 12 червня 1991 року, вбачається, що [PERSON] навчався в Олізарівській середній школі Іванківського району Київської області, закінчив навчання в 1991 році. Відповідно до довідки Народицької селищної ради Житомирської області №3282 від 05 вересня 2019 року [PERSON] без реєстрації проживає по [ADDRESS] . Встановлюючи правомірність вимог заявника, суд враховує таке. Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Законустатті 8 Закону України «Про громадянство України» (надалі-Закон), відповідно до яких громадянами України є громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини першої статті 8 Закону особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно доЗакону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до пунктів 4, 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (андала-Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні заявник пояснив, що до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області для оформлення набуття громадянства України з усіма необхідними документами не звертався. Зазначив, що звертався до Народицького районного сектору Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо видачі йому паспорта громадянина, про що свідчить довідка від 08 травня 2019 року (а.с.4). Згідно частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного, й враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання заявника на території України з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року не може бути підставою для видачі заявнику паспорта громадянина України, а також те, що заявник не звертався до компетентного органу із заявою з дотриманням процедури, визначеної Порядком, суд дійшов висновку, в задоволенні заяви слід відмовити. Заявник сплатив судовий збір в сумі 420 гривні 40 копійок.

Outcome: dismissed