Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 1 березня 1966 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] і стала проживати разом із чоловіком в будинку його матері [PERSON]. 23 червня 1992 року мати її чоловіка, а її свекруха [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку №42, розташованого по вул. Першотравнева в с. Суворовське Тульчинського району, який їй належав на підставі свідоцтва №227 на право особистої власності на жилий будинок від 13 липня 1988 року, виданого Суворовською сільською радою. Спадщину після смерті своєї матері прийняв її чоловік [PERSON], так як на момент смерті матері проживав разом з нею, але свідоцтво про право на спадщину не встиг отримати, так як 11 серпня 2001 року він помер і після його смерті відкрилася спадщина за законом. Спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] вона прийняла. В порядку спадкової трансмісії вона має право на спадкове майна її свекрухи [PERSON]. Однак, оформити право власності на спадкове майно [PERSON] вона не може, так як в ряді документів та в її анкетних даних було допущено помилки. Так за народженням мати її чоловіка значилась як [PERSON] (на російській мові - [PERSON]). В свідоцтві ж про народження її чоловіка його матір'ю значиться [PERSON]. За паспортом мати її чоловіка значилась як [PERSON], а тому і при видачі свідоцтва про смерть вона значиться як [PERSON]. Це сталося по тій причині, що рідні її звали [PERSON], а на роботі - Вікторівною. Шлюб між батьками її чоловіка не було зареєстровано. При видачі свідоцтва про народження її чоловіка в актовому записі та свідоцтві про народження прізвище матері помилково було записано за прізвищем чоловіка - [PERSON]. Через допущені помилки в анкетних даних в документах не міг отримати свідоцтво про право на спадщину як її чоловік, так і вона. Для того, щоб вона могла оформити спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], їй необхідно встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] була матір'ю її чоловіка [PERSON] та її свекрухою. Крім того, за паспортом її свекруха значилась як [PERSON], а свідоцтво №227 на право особистої власності на жилий будинок від 13 липня 1988 року було видано на ім'я [PERSON] - за свідоцтвом про її народження. Для того, щоб вона могла оформити право на спадкове майно [PERSON], їй необхідно встановити факт належності [PERSON] свідоцтва №227 на право особистої власності на житловий будинок від 13 липня 1988 року, виданого Суворовською сільською радою на ім'я [PERSON]. По цій причині заявник звернулася до суду та просить винести рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] була матірю її чоловіка [PERSON], а також те, що [PERSON] належить свідоцтва №227 на право особистої власності на житловий будинок від 13 липня 1988 року, виданого Суворовською сільською радою. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності заяву підтримує, на її задоволенні наполягає. Представник заінтересованої особи Суворовської сільської ради Тульчинського району в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності заяву підтримує, проти задоволення не заперечує. Суд, оглянувши матеріали справи, встановив: 1 березня 1966 року заявниця зареєструвала шлюб із [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.8). Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Проте, шлюб між батьками чоловіка заявниці зареєстрований не був. Запис про матір в свідоцтві про народження [PERSON] був зроблений помилково, замість [PERSON] прізвище матері записали [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 10), мати чоловіка заявниці значилась як [PERSON] (на російській мові - [PERSON]). 23 червня 1992 року, [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку №42, розташованого по вул. Першотравнева в с. Суворовське Тульчинського району, який їй належав на підставі свідоцтва №227 на право особистої власності на жилий будинок від 13 липня 1988 року, виданого Суворовською сільською радою. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син, а заявниці чоловік [PERSON], так як на момент смерті матері він проживав разом з нею, але свідоцтво про право на спадщину не встиг отримати, так як 11 серпня 2001 року [PERSON] помер (а.с.7) і вже після його смерті відкрилася спадщина за законом. Заявниця спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] прийняла. В порядку спадкової трансмісії вона також має право на спадкове майна її свекрухи [PERSON]. Однак, оформити право власності на спадкове майно [PERSON] заявниця не може, так як в ряді документів і в анкетних даних було допущено помилки. Крім того, за паспортом мати чоловіка заявниці значилась як [PERSON], а свідоцтво №227 на право особистої власності на жилий будинок від 13 липня 1988 року було видано на ім'я [PERSON] - за свідоцтвом про її народження. Для того, щоб заявниця могла оформити право на спадкове майно [PERSON], їй необхідно встановити факт належності [PERSON] свідоцтва №227 на право особистої власності на житловий будинок від 13 липня 1988 року, виданого Суворовською сільською радою на ім'я [PERSON]. Відповідно до довідки виданої виконкомом Суворовської сільської ради Тульчинського району від 27.10.2016 за №817 зазначено, що [PERSON] та [PERSON], яка померла 23.06.1992 являлася одна і та ж сама особа (а.с.11).. На підставі ст. 256 п.1 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст. 256 п.6 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 ЦПК України, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши\~\~належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд\~\~ дійшов висновку про обґрунтованість \~вимог\~[PERSON] в заявлених нею межах та\~\~про існування правових підстав для\~\~їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений заявницею підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved