Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заявлені вимоги мотивувала тим, що вона є донькою [PERSON], яка померла 07.08.2017 в м.Луганськ внаслідок нещасного випадку. Отримати свідоцтво про смерть у відділу державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Місцем смерті матері є м.Луганськ. Встановлення факту смерті необхідно для отримання спадщини. Просить встановити факт смерті 07.08.2017 [PERSON], яка померла у м.Луганськ. У судовому засіданні заявниця [PERSON] дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, додатково пояснила, що мати у 16.09.2010 склала заповіт, яким заповіла усі свої права та обовязки та усе її майно їй та її дітям. Тепер для отримання спадщини їй необхідно встановити факт смерті. Просить встановити факт смерті 07.08.2017 її матері [PERSON], яка померла за адресою: Луганська область, м.Луганськ, Артеміський район, вул.Ладожська, буд.1-а. Заінтересована особа Приморський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву від 14.09.2017, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, зазначив, що вирішення справи залишає на розсуд суду (а.с.12); заперечень проти заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] не направив. Вислухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з паспортом громадянина України [PERSON] народилась 20.10.1956 в м.Луганськ (а.с.4), зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.5). Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] народилась 20.10.1956, актовий запис 925, батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Тобто [PERSON] є матірю [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про одруження 20.01.1979 [PERSON], [INFO], уклала шлюб, актовий запис №65, після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7). У свідоцтві про смерть [PERSON], [INFO], яке видане на тимчасово окупованій території органом, діяльність якого вважаються незаконною, тому свідоцтво є недійсним, вказано, що вона [PERSON] померла 07.08.2017 у Артемівському районі м.Луганськ Луганської області (а.с.8). Згідно з заповітом від 16.09.2010 [PERSON] заповіла усі свої права та обовязки та усе її майно [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] (а.с.13). Листом Приморського РВ державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 13.09.2017 відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], яка померла 07 серпня 2017 року у м.Луганську, Луганська область, Україна, оскільки не надані медичні документи, оформлені медичними закладами належним чином. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.3 ст.9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з чим для отримання свідоцтва про смерть заявнику було запропоновано звернутися до суду (а.с.9). Свідок [PERSON] пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з дочкою [PERSON], тому знає, що 07.08.2017 померла [PERSON], про що йому повідомила його донька та принесла йому конфетки, печиво, що б її помянути. Він знає, що [PERSON] жила в м.Луганську, хворіла. Дружина раніше розмовляла з нею по телефону. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України»від 04.02.2016, який набрав чинності з 24.02.2016, ЦПК України доповнено ст.257-1, згідно з якою: Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч. 1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4). Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Згідно з наказами Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року №246/7,247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на не контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Пунктом 6 глави 5 розділу ІІІ встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки [PERSON] померла на тимчасово окупованій території, свідоцтво про її смерть було видане органом, який знаходиться на не контрольованій території, тобто є недійсним і не створює правових наслідків на території України, а встановлення факту смерті необхідно заявнику для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю її матері, в інший спосіб даний факт не може бути встановлений, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявниці про встановлення факту смерті. Таким чином, заява про встановлення факту смерті [PERSON], яка померла 07.08.2017 за адресою: Україна, Луганська область, м.Луганськ, Артеміський район, яка визначена Верховною Радою України як тимчасово окупована територія України, подана дочкою померлої до суду за межами такої території України. Факт смерті підтверджується вказаними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно їй для державної реєстрації смерті матері та оформлення спадщини. Тому вимоги заявниці про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved