Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Заявник - Рада з питань опіки та піклування Радомишльської міської ради Житомирської області звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною та встановлення опіки над нею, посилаючись на те, що остання є інвалідом ІІ групи загального захворювання, страждає на стійкі психічні розлади, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій, тому потребує постійного стороннього догляду. Крім цього просить вирішити питання про встановлення опікунства над [PERSON] та призначити жінку її рідного брата - [PERSON] опікуном. В судове засідання представник заявника не з`явився, надав суду заяву про розгляд заяви без його участі, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву у якій клопотала про розгляд справи за її відсутності, просила суд визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном над останньою. Дослідивши матеріали, суд прийшов до наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає, що психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено презумпцію психічного здоров`я, згідно якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, для застосування в Україні. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю другої групи з 18 липня 2018 року на строк до 01.08.2019 (а.с.7). Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 05.11.2019 № 337-2019, наданого Житомирською обласною психіатричною лікарнею № 1 Житомирської обласної ради, [PERSON] , 1962 року народження, страждає на хронічний стійкий психічний розлад, а саме на виражену деменцію органічного (не уточненого) ґенезу з розладом психіки у вигляді тривожно-галюцинаційного синдрому, вираженим зниженням емоційно-вольової регуляції по нестійкому типу та вираженою соціально-трудовою дезадаптацією. Ступінь наявного у [PERSON] слабоумства та розладів психіки на даний час настільки виражена, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а.с.67-69). Статтями 58, 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Частиною 4 ст. 63 ЦК України визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. 21.11.2019 Орган опіки та піклування Радомишльської міської ради Житомирської області звернувся до суду з поданням, в якому просить встановити опіку над [PERSON] та призначити її опікуном [PERSON] (а.с.а.с. 11-12). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна [PERSON] .. Згідно ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 6-7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. На підставі викладеного,

Outcome: approved