Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вищезазначеною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 08 січня 2014 року вона була змушена звернутися до Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України у відношенні її малолітнього сина [PERSON] за скоєння якого встановлений його батько [PERSON]. Вказаний факт зареєстровано до ЖЄО № 138 від 08.01.2014 року та відомості внесено до ЄРДР № 1201404039000053 від 08.01.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України. Після її звернення до міліції, її чоловік [PERSON], [INFO], який мешкав за адресою: Дніпропетровська область, місто Синельникове, вулиця Новоукраїнська, будинок 26, покинув своє місце проживання та знак в невідомому напрямку. Станом на теперішній час його місце знаходження невідоме. Працівниками Синельниківського відділу поліції були проведені заходи по встановленню місця перебування [PERSON], з метою притягнення до кримінальної відповідальності, позитивних результатів отримано не було, місце його перебування не встановлено. Вона одна утримує і виховує двох діточок і має право на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії при умові визначення чоловіка померлим чи безвісно відсутнім. Тому вимушена звертатися в суд з заявою про визнання [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. В судовому засіданні заявник [PERSON] свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради в судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] його син. Вони з дружиною проживали в Росії, доглядали за матірю. З сином спілкувалися по скапу, останній раз на зв'язок син виходив на початку січня 2014 року. З Росії вони повернулися в березні квітні 2015 року, після смерті матері. З початку січня 2014 року син на зв'язок не виходив, він його не бачив, його телефон відключений. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її син. Вони з чоловіком проживали в Росії, доглядали за матірю. З сином спілкувалися по скапу, останній раз на зв'язок син виходив 3 січня 2014 року. З Росії вони повернулися в березні квітні 2015 року, після смерті матері. З початку січня 2014 року син на зв'язок не виходив, вона його не бачила, його телефон відключений. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] його зять. У них були не дуже добрі відносини, так як він не працював, ображав свого сина. 08 січня 2014 року йому зателефонувала донька та розповіла, що вона написала заяву до Синельниківського МВ на чоловіка за розбещення малолітнього сина. З цього часу він зятя не бачив. Зі слів доньки більше додому її чоловік не повернувся. Суд, заслухавши заявника, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши все у сукупності, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. В матеріалах справи знаходиться копія свідоцтва про шлюб серії І-КИ №084106, відповідно до якого 15 серпня 2007 року зареєстрували шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КИ №209637 у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КИ №291271 у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої головою квартального комітету №22 м. Синельникове від 27. 07. 2016 року, [PERSON], [INFO] за адресою: м. Синельникове, вул. Новоукраїнська, 26 зареєстрований, але з 08.01.2014 року не проживає. Заявник надала суду довідку Синельниківського ВП ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27. 07. 2016 року, з якої вбачається, що 08.01.2014 року [PERSON], [INFO], зверталась до Синельниківського МВ ГУМВС Україна в Дніпропетровській області з заявою за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.156 КК України у відношенні її малолітнього сина [PERSON], [INFO], за скоєння якого встановлений його батько [PERSON], [INFO], що мешкав за адресою: м. Синельникове, вул. Новоукраїнська 26. Вказаний факт зареєстровано до ЖЄО №138 від 08.01.2014 року та відомості внесено до ЄРДР №1201404039000053 від 08.01.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.156 КК України. При проведенні заходів по встановленні місця перебування [PERSON], з метою притягнення до кримінальної відповідальності, позитивних результатів отримано не було, місця його перебування не встановлено. Суд зазначає, що громадянин може бути визнаний безвісно відсутнім тільки у разі якщо виникла необхідність у визнанні громадянина безвісно відсутнім, у разі відсутності відомостей про нього за місцем його постійного, а не тимчасового, проживання, якщо неможливо встановити його місце знаходження доступними для заінтересованих осіб засобами: обяви по телебаченню, у газеті, шляхом розшуку міліцією, звернення до організацій по передбачуваному місцю знаходження або до родичів чи знайомих. Тому, з огляду на викладені обставини справи, а також те, що відповідно зі ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування, суд вважає за можливе визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, так як він відсутній за місцем свого проживання з січня 2014 року, що підтверджено відповідними доказами у справі. Визнання безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], необхідно заявнику, для призначення соціальної допомоги чи призначення пенчії На підставі зазначеного,

Outcome: approved