Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, вказуючи, що [INFO] року її донька [PERSON], перебуваючи в м. Донецьк Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, народила дитину - хлопчика, про що було видано медичне свідоцтво про народження [NUMBER] від [INFO] року. З метою реєстрації народження дитини вона звернулася до Нікольського районного відділу ДРАЦС, але отримала відмову, оскільки нею надано документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Отримати свідоцтво про народження у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово непідконтрольній території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Просить встановити факт народження [INFO] року громадянкою України [PERSON], дитини хлопчика, в м. Донецьк Донецької області, Україна. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Заінтересовані особи: [PERSON] та представник Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явилися. Про місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 247 ЦПК України у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву заявниці, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 07.12.2005 року [PERSON] народилася [INFO] року та її матір'ю зазначена [PERSON]. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019523630 від 06.02.2018 року [PERSON] 14.09.2002 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», про що зроблено відповідний актовий запис № 298. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 23.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», про що 26.09.2007 року зроблено відповідний актовий запис № 300. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014758695 від 25.11.2014 року [PERSON] 07.05.1987 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», про що зроблено відповідний актовий запис № 262. З медичного свідоцтва про народження [NUMBER] від [INFO] року та свідоцтва про народження № 049369 від 31.01.2018 року, виданих на тимчасово непідконтрольній території України вбачається, що [PERSON] [INFO] року о 07-45 год. в пологовому відділенні КЗ «ЦМКЛ № 9 м. Донецька» на 38-39 тижні вагітності народила третю дитину - хлопчика, вагою 3200,0 гр. Згідно відмови Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації народження за вих. № 14/15.47-100 від 06.02.2018 року заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої [INFO] року у [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини не пред'явлено медичний документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, або рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Також статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно правового змісту ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Як встановлено судом документи, які підтверджують факт народження були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому дані документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють будь-яких правових наслідків, в зв'язку з чим заявниця позбавлена можливості зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації народження дитини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Статтею 317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає надані заявницею документи, які підтверджують факт народження її донькою дитини чоловічої статті, але при цьому не може визнати їх належним та допустимим доказом, оскільки вони видані органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що заявниці органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації народження дитини на території України, а в інший спосіб це зробити вона не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав батьків новонародженої дитини, слід встановити факт народження дитини на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявниці свідоцтва про народження дитини - громадянина України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявниці, суд не повертає сплачену нею при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved