Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Заявники, звернулися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті бабусі - [PERSON], в якій посилаються на те, що вони вступивши в управління та володіння спадковим майном, після смерті [PERSON], фактично прийняли спадщину. Заявники звертались до Державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з відсутністю даних про фактичний вступ ними в управління або володіння спадковим майном та у звязку з пропущеним строком для подачі заяви про прийняття спадщини, видача свідоцтва про право на спадщину не є можливою. Представник заявників [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій визнає позов. Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 25 вересня 1998 року помер [PERSON], який до моменту своєї смерті проживав за адресою: [INFO] (попередня назва провул. Калініна), буд. 7. Спільно з померлим [PERSON] на день його смерті проживала його дружина [PERSON], даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Григорівської сільської ради № 1564 від 14 листопада 2017 року, Таким чином, згідно вимог 549 Цивільного кодексу (1963 року) вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON]. 27 лютого 2000 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 18 та видано свідоцтво про смерть І-БК №243263. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON]. 31 березня 1996 року [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 23 та видано свідоцтво про смерть серії І-БК №003994. [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи померлі [PERSON] та [PERSON] проживали по провулку Криничний (раніше Калініна), в будинку за номером 7, а заявники [PERSON] та [PERSON] проживали по провулку Криничний (раніше Калініна), в будинках за номером 7а та за номером 9, що підтверджується витягами з погосподарської книги Григорівської сільської ради Обухівського району та технічними паспортами на житлові будинки. Дані будинки були побудовані та розташовані на одній земельній ділянці, яка належала [PERSON], та огороджені одним парканом, тому після смерті [PERSON] заявники вступили в управління спадковим майном, шляхом догляду та утримання житлового будинку по провулку Криничний, 7, та обробляння земельної ділянки, яка до нього прилягала. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Григорівської сільської ради № 86 від 23 січня 2018 року вбачається, що [PERSON], [PERSON] фактично прийняли спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном після діда [PERSON], який помер 25 вересня 1998 року, баби [PERSON], яка померла 27 лютого 2000 року, шляхом обробляння земельної ділянки, догляду та поточного ремонту будинку. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Оскільки спадщина відкрилася до набрання чинності\~Цивільним кодексом України\~в редакції 2003 р. застосуванню підлягають норми\~Цивільного кодексу Української РСР\~в редакції 1963 р. з наступними змінами та доповненнями/. Згідно\~ст. 537 ЦК Української РСР\~в ред.. 1963 р. частина майна, що залишилася не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку\~статей 529-533 цього Кодексу. Статтею 529 ЦК Української РСР\~в ред.. 1963 р. було визначено коло спадкоємців за законом першої черги - діти, дружина і батьки померлого. Згідно\~ст.. 548 ЦК Української РСР\~в ред.. 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. А відповідно до\~ст.. 549 ЦК Української РСР\~в ред. 1963 р., дії, що свідчать про прийняття спадщини: 1. якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2. якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до діючих станом на момент відкриття спадщини рекомендацій, викладених в п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 4 від 24.06.1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у передбачений\~ст. 549 ЦК Української РСР шестимісячний\~строк для прийняття спадщини позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 18 червня 1994 року (була чинна на момент виникнення правовідносин) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Оцінивши всі надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що заявники довели факт вступу, в порядку визначеному п. 1 ч. 1\~ст. 549 ЦК Української РСР\~в ред. 1963 р., в управління спадковим майном. \~

Outcome: approved