Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним її сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку в Київській міській психоневрологічній лікарні №2, мотивуючи це тим, що він понад 12 років чує голоси, які керують його свідомістю, внаслідок чого син постійно руйнує елементи електромережі, вмикає газову плиту без потреби, на зауваження реагує агресивно, загрожує фізичною розправою, веде усамітнений спосіб життя, категорично відмовляється ходити на планові обстеження в психіатричну клініку. Через свій стан [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує опіки. На підставі викладеного заявниця звертається до суду з даною заявою, просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном. 02.11.2021 року до суду надійшло подання Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення [PERSON] опікуном над сином [PERSON] . У судовому засіданні заявниця [PERSON] повністю підтримала свої вимоги, просила суд задовольнити її заяву, визнати [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном. Представник заінтересованої особи Кіктенко Н.О. в судовому засіданні повністю підтримала заяву та подання, просила суд задовольнити в повному обсязі. Вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною та подання Органу опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про призначення опікуна підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] .(а.с.7). Заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с.6). [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання, перебуває на обліку в Київській міській психоневрологічній лікарні №2. Внаслідок стійкого, хронічного психічного розладу [PERSON] неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, не здатен усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, самостійно захищати свої права, виконувати свої обов`язки, потребує опіки над ним. Вищевикладене підтверджується також Висновком судово-психіатричного експерта № 538 від 23.09.2021 року, згідно якого [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді Параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект (F 20.00); за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом потребує встановлення над ним опіки; з`явитись до судового засідання може, але особисто надати пояснення по суті справи по своєму психічному стану не здатний. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою в частині визнання [PERSON] недієздатним. Що стосується вимог про призначення опікуна, то судом встановлено наступне. Відповідно до п. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до п. 3 ст. 67 ЦК України опікун вчинює правочин від імені та в інтересах підопічного. В поданні органу опіки та піклування № 102-02/36-6707 від 02.11.2021 року вказано про те, що у разі визнання [PERSON] недієздатним, просять встановити над ним опіку та призначити опікуном матір [PERSON] . Враховуючи те, що ніяких протипоказань вказаній особі для встановлення опікунства над [PERSON] не встановлено, члени родини не заперечують проти призначення опікуном [PERSON] , тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо призначення опікуном [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України суд визначає строк дії даного рішення у 2 (два) роки. На підставі викладеного,

Outcome: approved