Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

заявник та її представник просять суд встановити факт прийняття [PERSON], [INFO], жительки м.Ватутіне Черкаської області спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, актовий запис про смерть №6 та визнати за [PERSON], [INFO], жительки м.Ватутіне Черкаської області спадщини, в порядку спадкування , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,87 га, що розташована на території Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області та згідно втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] належав [PERSON], який помер [INFO] року в с.Вікнино Катеринопільського району Черкаської області, актовий запис про смерть №6, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,87 га, що розташована на території Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області. [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємцем. [PERSON] та [PERSON] з 1991 року проживали разом в [ADDRESS] до дня смерті [PERSON]. Вона доглядала за [PERSON], оскільки він не міг сам себе обходити без сторонньої допомоги. Після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину та продовжує нею користуватися, відмову від спадщини вона не заявляла. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вважала, що прийняла спадщину, так як фактично вступила у володіння спадковим майном, користувалася будинком, надвірними спорудами та земельною ділянкою. Оскільки [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка призначена для ведення товарного сільського виробництва та яка належала спадкодавцю на праві приватної власності, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, яким є державний акт про право власності на земельну ділянку, а тому вона і звернулася до суду з даним заявою. Представник Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області в судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява, в якій він просить суд справу за заявою [PERSON] розглядати без участі представника сільської ради, заявлені вимоги підтримують та не заперечують проти їх задоволення. Заслухавши заявника, її представника, свідків та вивчивши письмові докази справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] з 1991 року по [INFO] року проживала разом із [PERSON] в [ADDRESS] що стверджується довідками Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області (а.с.6). [INFO] року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис №6 (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,87 га, що розташована на території Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, що стверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с.7). [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON], що стверджується копією заповіту (а.с.5). Відповідно до ст.1217,1235 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив відмову від неї. Після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину та продовжує нею користуватися, відмову від спадщини вона не заявляла. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вважала, що прийняла спадщину, так як фактично вступила у володіння спадковим майном, користувалася будинком, надвірними спорудами та земельною ділянкою. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти, що мають юридичне значення, наприклад факт прийняття спадщини. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини, суд має виходити з тих положень ст.549 ЦК РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, де вказано, що діями які свідчать про час прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Згідно ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] має право на спадкування майна належного [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Заявник своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном. Той факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] та визнання за нею права власності на спадкове майно, що є підставою для задоволення заяви [PERSON]. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». А тому, суд вважає за необхідним встановити факт прийняття [PERSON], [INFO], жительки м.Ватутіне Черкаської області спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, актовий запис про смерть №6 та визнати за [PERSON], [INFO], жительки м.Ватутіне Черкаської області спадщини, в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,87 га, що розташована на території Вікнинської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області та згідно втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] належав [PERSON], який помер [INFO] року в с.Вікнино Катеринопільського району Черкаської області, актовий запис про смерть №6. На підставі ст. 256 ЦПК України, ст.328, 524, 525, 534, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та

Outcome: approved