Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в обґрунтування якої зазначив, що народився [INFO] у м. Українськ Донецької області та на теперішній час проживає у тому ж місті. У 2019 році заявник звернувся до Селидівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області із заявою про отримання паспорту. Однак, не було встановлено належності заявника до громадянства, та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту його постійного проживання на території станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року. На момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року заявник проживав у [ADDRESS] . Без встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року та факту проживання в Україні станом на 13.11.1991 року в судовому засідання заявник позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України, який є документом, що підтверджує громадянство України та його особу. Просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07.11.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат Суржок О.М. вимоги заяви підтримали, просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Токмакова Ю.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] знає з 1978 року, коли її родина оселилась в [ADDRESS] . [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] разом з батьками та сестрою. Він мешкав за цією адресою постійно, обставини, викладені в акті, підтверджує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що заявника [PERSON] знає тривалий час, так як вони жили по сусідству в одному будинку по [ADDRESS] . [PERSON] мешкав в м. Українськ в 1991 році. Акт про фактичне проживання [PERSON] в 1991 році, за адресою: [ADDRESS] , він підписував та підтверджує обставини, зазначені в акті. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та його представника, представника заінтересованої особи, свідків, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, [PERSON] народився [INFO] в м. Українськ, м. Селидове, Донецької області, Україна про що, 02.08.1965 року складено відповідний актовий запис № 281. Згідно книги обліку бланків і видачі атестатів про середню освіту, [PERSON] навчався в Українській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 12 Селидівської міської ради, з 1972 року по 1982 року. Згідно акту про фактичне проживання № 3223 від 30.08.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Української міської ради, складеного депутатом [PERSON] , в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з 24.08.1991 року по 31.12.1991 року. Згідно довідки про звільнення серії [NUMBER] , [PERSON] в період з 05.09.2012 року по 05.12.2012 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, звільнений з Калінінської виправної колоні № 27 по відбуттю строку покарання. Листом Селидівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області №1402.57-176/1402.57.1-19 від 09.08.2019 року, у відповідь на заяву [PERSON] про встановлення особи та отримання паспорта громадянина України замість втраченого, йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Таким чином, враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved