Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Заявник звернулась в суд з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, який помер 15.12.2015 року в м. Макіївка Донецької області, на території не підконтрольній державній владі України для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть; допустити рішення до негайного виконання. Заяву обґрунтовує тим, що 15.12.2015 року в м. Макіївка Донецької області, населений пункт розташований на території непідконтрольній державній владі України помер її чоловік - громадянин України [PERSON], причина смерті: набряк головного мозку; ішемічний інфаркт стовбура головного мозку на фоні церебрального атеросклерозу і гіпертонічної хвороби. Єдиним наявним документом, що підтверджує даний факт є лікарське свідоцтво про смерть № 66, видане 15.12.2015 року Клінічною Рудничною лікарнею м. Макіївка Донецької Народної Республіки, що знаходиться на території, яка є непідконтрольна державній владі України. Отримати документи, що підтверджують факт смерті за законодавством України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим, а тому вимушена звернутись в суд з даною заявою. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити заяву. Заявник в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, при цьому подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність та просила задовольнити заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.12.2015 року в м. Макіївка Донецької області, населений пункт розташований на території непідконтрольній державній владі України помер громадянин України [PERSON], який був чоловіком заявниці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (серії І-НО № 405244). Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 66, виданим 15.12.2015 року Клінічною Рудничною лікарнею м. Макіївка Донецької Народної Республіки, що знаходиться на території, яка є непідконтрольна державній владі України. Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи та тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Постанови [PERSON] України від 17.03.2015 року № 254-УІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі районі, міста і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України визнані Верховною [PERSON] України тимчасово окупованими. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території м. Макіївка Донецької області, де помер [PERSON], діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. Лікарське свідоцтво про смерть № 66, видане 15.12.2015 року Клінічною Рудничною лікарнею м. Макіївка Донецької Народної Республіки, не створює правових наслідків для заявника та позбавляє її права здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть приймається судом як доказ факту настання смерті особи в певний час та в певному місці. Державна реєстрація смерті проводиться в Україні відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.10.2010 року, а саме: «Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров»я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою». Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 8 цієї ж статті), справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 257-1 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON], може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Відповідно до вимог п. 8 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України. На підставі викладеного та

Outcome: approved