Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті своєї матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Донецьк. В своїй заяві [PERSON] посилається на те, що він є сином померлої [PERSON] , що підтверджує свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заява мотивована тим, що [PERSON] , померла [INFO] , в м. Донецьк, що підтверджується довідкою про причину смерті та свідоцтвом про смерть. При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для отримання свідоцтва про смерть заявнику було відмовлено, оскільки надані для реєстрації смерті документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В судове засідання з`явився заявник, підтримав свою заяву і просив задовольнити. Пояснив суду, що не був у м. Донецьк під час смерті матері, про її смерть дізнався від своєї жінки, яка зателефонувала йому та повідомила про це. Також не брав участь у її похованні, оскільки в цей час у зв`язку з тяжким захворюванням перебував у Республіці Кіпр. Заінтересована особа повідомлена про час, дату і місце судового розгляду належним чином, надала суду письмову заяву розглядати справу без її участі. В судовому засіданні як свідок була допитана [PERSON] , яка повідомила, що є жінкою заявника, що померла свекруха останні 10 років проживала разом з ними. До недавнього часу з 2016 року проживала разом із заявником в смт. Покровське, кілька місяців тому поїхали у м. Донецьк, де доглядали [PERSON] . Свідок [PERSON] також пояснила суду, що [PERSON] останні три місяці була прикута до ліжка та потребувала постійного догляду, померла у віці 95 років від серцевого нападу, це сталося вранці 06 травня 2019 року вдома, за адресою: [ADDRESS] . Свідок особисто брала участь у похованні особи, яка похована на цвинтарі у м. Харцизьк. Заслухавши заявника, свідка, дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року зі змінами (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2018 року № 410-р), місто Донецьк входить до цього переліку і є тимчасово окупованою територією. Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Як вбачається з матеріалів справи, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки заявником для підтвердження цього факту пред`явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд встановив, що заявник, [PERSON] , є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місця проживання якої визначене за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] є громадянином України, уродженцем м. Харцизьк Донецької області відповідно до паспорта серії [NUMBER] , виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 27 лютого 2004 року, особа заявника встановлена в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Факт родинного зв`язку заявника з померлою підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 114, а с. 6, оригінал оглянутий в суді). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була громадянкою України, уродженкою с. Смагость, Коремєвського району, Курської області, відповідно до паспорта серії [NUMBER] виданого Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 02 листопада 2000 року (копія, а. с. 10). Таким чином, судом встановлений родинний зв`язок між заявником та померлою особою і встановлено, що померла є матір`ю заявника. Як вбачається з так званого свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Харцизьким міським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції невизнаної та самопроголошеної Донецької Народної Республіки від 07 травня 2019 року, [PERSON] померла [INFO] . Згідно наданої заінтересованою особою інформації станом на день розгляду справи в суді відсутній актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до так званого свідоцтва про поховання серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] похована на центральному кладовищі міста Харцизьк. В матеріалах справи також містяться копії так званого лікарського свідоцтва про смерть № 38 [PERSON] від 06 травня 2019 року та копія так званої довідки про причину смерті № 38 [PERSON] від 06 травня 2019 року виданих на території невизнаної та самопроголошеної Донецької Народної Республіки, а також фотокартки місця поховання [PERSON] . Згідно наданих пояснень заявника, свідка, інших письмових доказів, судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] знаходилася в м. Донецьк та померла в м. Донецьк та похована на центральному кладовищі в м. Харцизьк Донецької області. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , [INFO] в м. Донецьк Донецької області, Україна, оскільки наведені заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, [PERSON] , так як дозволить використати право на реєстрацію смерті матері, [PERSON] та отримання свідоцтва про її смерть встановленого зразку, видане відповідним державним органом України. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Згідно зі ст. 319 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved