Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з указаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла її бабуся, [PERSON], яка постійно мешкала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з глинобитного обкладеного цеглою житлового будинку житловою площею 20,5 кв.м., літньої кухні, гаражу, сараю, вбиральні, водо колонки, забору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. Дане домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого її чоловіка, [PERSON]. Батько заявниці, [PERSON], народився від першого шлюбу померлої [PERSON] У 1970 році батько заявниці, [PERSON], одружився із [PERSON]. Від шлюбу народилася заявниця, [PERSON], яка є онукою померлої [PERSON]. Батько заявниці - [PERSON] помер [INFO] року, тобто раніше своєї матері, [PERSON]. Тому, [PERSON] є спадкоємцем першої черги. До смерті [PERSON], її доглядала заявниця, проживала разом з нею, після її смерті - займалася похованням. Весь цей час заявниця мешкає в домоволодінні [ADDRESS] займається будинком, обробляє земельну ділянку, сплачує за комунальні послуги, користується майном. Після смерті [PERSON], заявниця фактично прийняла спадщину та заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала, оскільки на той час вона була ще неповнолітня. Тому вона й звернулась до суду з заявою та просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року. Представник заявника в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи - виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, суду надав заяву з проханням розглядати справу за відсутністю їх представника в зв'язку з його перебуванням у відпустці. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.05.1995 року, серії [NUMBER] (а.с. 8). [PERSON] постійно мешкала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з глинобитного обкладеного цеглою житлового будинку житловою площею 20,5 кв.м., літньої кухні, гаражу, сараю, вбиральні, водо колонки, забору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. Дане домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого її чоловіка, [PERSON] (а.с. 15). Батько заявниці, [PERSON], народився від першого шлюбу померлої [PERSON] У 1970 році [PERSON] одружився із [PERSON] (а.с. 10). Від шлюбу народилася заявниця, [PERSON], яка є онукою померлої [PERSON]. Батько заявниці - [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 12), тобто раніше своєї матері, [PERSON]. Тому, [PERSON] є спадкоємцем першої черги. До смерті [PERSON], її доглядала заявниця, проживала разом з нею, після смерті займалася її похованням. Відповідно до акту квартального комітету № 22 весь цей час [PERSON] мешкає в домоволодінні [ADDRESS] займається будинком, обробляє земельну ділянку, сплачує за комунальні послуги, користується майном (а.с. 16). Після смерті [PERSON], заявниця фактично прийняла спадщину. Звернувшись до нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори, [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.04.2017 року в зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON]. Судом встановлено, що спору про право на спадщину після смерті [PERSON] не має, а для заявника факт прийняття спадщини після смерті останньої має юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення її спадкових прав. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відтак, при розгляді даної справи суд керується нормами ЦК України в редакції 1963 року, що діяв до 01.01.2004 року, оскільки пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу передбачено, що він застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з пунктом 5 правила книги шостої цього Кодексу(Спадкове право) застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до положень ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що остання протягом шести місяців від дня смерті [PERSON] вчинила дії, які свідчать про фактичний вступ нею в управління та володіння спадковим майном, тому вона вважається такою, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла у відповідності до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Враховуючи викладене,

Outcome: approved