Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] 28.09.2017 року звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту смерті рідної сестри [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] у місті Донецьку. Звернувшись до Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з метою державної реєстрації смерті, однак отримала відмову та рекомендацію звернутися до суду з питання встановлення факту смерті. Заявниця зазначила, що встановлення факту смерті її сестри їй необхідно для реалізації майнових та немайнових прав, надавши суду нотаріально посвідчений договір довічного утримання від 18.08.2009 року, яким за життя [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити оскільки у теперішній час без реєстрації смерті сестри не має змоги реалізувати свої права. Представник заінтересованої особи - Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області всудове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заперечень з приводу заявлених вимог суду не надав. Під час розгляду справи в судовому засіданні судом було досліджено матеріали справи та встановлено наступне. Заявниця [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, яке міститься в матеріалах справи та видно, що до реєстрації шлюбу померла [PERSON] мала дівоче прізвище «[PERSON]», що східне із прізвищем та по-батькові заявниці. Із матеріалів справи видно, що сестра заявниці [PERSON] народилася [INFO] в Сумській області в Україні. [INFO] [PERSON] померла у місті Донецьк, про що Донецьким міським відділом запису актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР видане свідоцтво про смерть. В серпні 2017 року заявниця [PERSON] звернулась до Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з метою державної реєстрації смерті [PERSON] однак отримала письмову відмову оскільки нею було пред'явлено документ , форма якого не відповідає встановленій формі і тому не підтверджено факту смерті особи. Тобто заявницею було пред'явлено свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження з посиланням на Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ( п.2 ст.1) згідно якого датою початку окупації є 20 лютого 2014 року, тобто на день звернення м. Донецьк є тимчасово окупованою територією. Також зазначено, що згідно п.3 ст.9 вищезазначеного Закону України будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5). Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Факт смерті [PERSON] [INFO], яка померла [INFO] підтверджується наступними доказами: 1.) свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого Донецьким міським відділом запису актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР актовий запис № 683 від 13.07.2017року. 2.) довідкою про причину смерті [PERSON] № 218 від 13.07.2017 р., де зазначено причину смерті - хронічна серцева недостатність. Постінфакртний кардіосклероз останнього ступеню. 3.) свідоцтвом про захоронення померлої [PERSON] виданого начальником ДП «Ритуал» відповідно до якого було зареєстровано захоронення померлої на кладовищі «Щеглівка», розташованому за адресою : м. Донецьк, вул. Воронихина ( участок [NUMBER] , ряд [NUMBER] ) . Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті абовиявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій територіїУкраїни та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Дослідивши матеріали справи , оцінивши надані заявницею письмові докази суд дійшов висновку , що вони достовірно свідчать про смерть [PERSON] померлої [INFO] в м. Донецьку . На підставі зазначеного вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини, а також для інформування відділу соціального забезпечення та пенсійного фонду України. Отже, є всі підстави для задоволення заяви про встановлення факту смерті. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved