Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що з [PERSON] проживала спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2009 [INFO] по [INFO] . Від спільного проживання у них народилося двоє дочок, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В провадженні СВ Нововолинського ВП ГУ НП у Волинській області знаходиться кримінальне провадження № 12019030050001272 від 21 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 125 КК України за спричинення їй 20 листопада 2019 року [PERSON] тілесних ушкоджень у квартирі [ADDRESS] . Також у провадженні СВ Нововолинського ВП перебуває кримінальне провадження № 42020031060000021 від 27 лютого 2020 року за ч. 1 ст. 163 КК України щодо неправомірних дій [PERSON] за порушення її конституційного права на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Крім того, ухвалою Нововолинського міського суду від 20 лютого 2020 року задоволено її скаргу та зобов`язано посадових осіб Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області внести до ЄРДР відомості про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163, ч. 1 ст. 182, ч.1 ст. 186 КК України на підставі її заяви від 18 лютого 2020 року. Згідно рішення виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 20 лютого 2020 року № 68 їй визначено способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дочками [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вказаного рішення, вона забирає дітей в будні дні, після школи і до 19 год. займається з ними. Коли вона приходить до школи за донькою, то в цей час приходить [PERSON] та починає нецензурно виражатися в її адресу, погрожувати, навмисно провокувати, записує її на диктофон та знімає на камеру, незважаючи на те, що у школі присутні інші діти та батьки. Йдучи по місту чи в будь-якому іншому громадському місці він завжди коли бачить її починає доганяти та нецензурно виражатися, кричати, погрожувати, принижувати. Будучи у будинку спорту вона стояла у черіз для проходження медичного огляду дитиною для участі в змаганнях. В той час прийшов [PERSON] та почав озивати нецензурною лайкою, чіплятися та погрожувати їй в пристуності багатьох сторонніх людей. Коли приводить дітей до його будинку, то він також нецензурно вилювалюється в присутності дітей. При розмові із дітьми по телефону він також її ображає та погрожує. Враховуючи наявність відкритих кримінальних проваджень щодо вчинення неправомірних дій стосовно неї, досудове розслідування у яких по даний час триває, існує ризик продовження чи повторного вчинення домашнього насильства (фізичного та психологічного) щодо неї, наявність чинників та умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для не, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вважає, що існують достатні підстави про видачу обмежувального припису. На підставі викладеного просить, видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає у [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме, заборонити наближатися до неї, до місця її проживання (перебування) на відстань ближче 200 метрів та заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її. Заявник в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує та просить її задовольнити повністю. Від заінтересованої особи, [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні заяви просить відмовити так як викладені у заяві факти є неправдивими та безпідставними, оскільки він не вчиняв жодних насильницьких дій щодо [PERSON] . У заяві зазначив, що заявник його колишня співмешканка з якою вони мають двох дітей. Через подружню зраду, вчинену нею, [PERSON] залишила їхню родину в тому числі і дітей та почала проживати самостійно. При цьому, [PERSON] приходила та влаштовувала скандали та сварки. Він не переслідував її та не наносив тілесних ушкоджень. Жодне кримінальне провадження до суду не скероване. Він жодного разу не притягувався до відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Під час подій 20 лютого 2020 року, коли визначалась участь [PERSON] у вихованні дітей за його наполяганням їй було встановлено щодня бачитись із дітьми. Жодних сварок у громадських місцях з [PERSON] він ніколи не влаштовував. Він не знав де проживає заявник і про її місце проживання стало відомо лише з заяви про видачу обмежувального припису. Будь-яких дій щодо переслідування [PERSON] не вчиняв. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява до задоволення не підлягає. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Заявник зазначила, що перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу в період з вересня 2009 року по 01 жовтня 2019 року. Вказаний факт був підтверджений [PERSON] у заяві. Від спільного проживання у них народилося двоє дочок, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких зазначений [PERSON] (а.с. 11-12). Рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 20 лютого 2020 року визначено [PERSON] способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дочками [PERSON] та [PERSON] щотижня, з понеділка по п`ятницю, після закінчення занять в школі до 19 год. Зобов`язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні дочок [PERSON] та [PERSON] та визначено попереджати про можливість та причини зміни у визначеному порядку зустрічей (а.с.10). На підтвердження вимог заяви, заявником додано копію ухвали Нововолинського міського суду від 27 лютого 2020 року про зобов`язання посадових осіб Нововолинського ВП внести до ЄРДР відомості про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 163, ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 186 КК України на підставі заяви [PERSON] від 18 лютого 2020 року у відповідності д вимог ст. 214 КПК України. Також надано копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12019030050001272 від 11 листопада 2019 року по факту спричинення тілесних ушкоджень, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 125 КК України та № 42020031060000021 від 27 лютого 2020 року за фактом незаконного перегляду смс-повідомлень, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 163 КК України. (а.с. 9,14). Однак до матеріалів справи не додано підтвердження притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення неправомірних дій, домашнього насильства, відносно заявника. Кінцевого процесуального рішення по зареєстрованих фактах винесено не було, адже особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено судом. У відповідності до п.3, п.6, п.7, п.8, ч.1ст.1Закону України« Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. п. 5, 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. При вирішенні питання щодо домашнього насильства та протидії останньому, суд повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. За п. 9 частини 1ст.\~1\~цього ж\~Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження заявника про те, що [PERSON] чинить домашнє насильство щодо неї суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не підтверджуються в достатній мірі матеріалами справи. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що [PERSON] переслідує колишню співмешканку, спілкується з нею, веде листування, телефонні переговори, будь-яким іншим способом намагається контактувати з заявницею, а форма такого спілкування є такою, що завдає заявниці психологічного тиску та страждань. При цьому, суду не надано жодних доказів, щодо внесення зазначених випадків до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ознаками статті 173, ст. 173-2 КУпАП. Окрім того, суд прийшов висновку, що заявником не обґрунтовані ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно [PERSON] обмежувального припису і його строку. Не надано доказів і для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Окрім цього судом не встановлено стверджуваних заявником обставин, що [PERSON] перманентно продовжує вчиняти щодо заявника домашнє насильство. Станом на день розгляду справи в поведінці [PERSON] не вбачається намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для заявника чи оточуючих. Не встановлено і вірогідності продовження дій, які б призвели до настання тяжких або особливо тяжких наслідків. За таких обставин, суд оцінюючи інтереси учасників справи, враховуючи суспільні інтереси, дійшов висновку, що аргументи заявника не є достатніми для виправдання втручання у приватне життя [PERSON] , а тому слід відмовити у видачі обмежувального заходу.

Outcome: dismissed