Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , його рідний дід з боку його матері [PERSON] . Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка була зареєстрована та належала на праві власності в рівних частках його померлому діду [PERSON] та його дружині [PERSON] на підставі договору обміну квартир від 16.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. Державна реєстрація права власності на їх ім`я на зазначену квартиру здійснена КП «Нікопольське МБТІ». Його дід [PERSON] та бабуся [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.11.1957 року і разом проживали у вказаній вище квартири до дня смерті бабусі, яка померла [INFO] . Його мати [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] відмовилася від спадщини на користь заявника. Він після смерті свого діда [PERSON] протягом встановленого законом строку не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Офіційне місце проживання у нього з [PERSON] зареєстровано за різними адресами. Але фактично він прийняв спадщину, що відкрилася після його смерті згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Його дід [PERSON] на час смерті своєї дружини проживав за місцем своєї реєстрації в квартирі [ADDRESS] . На час смерті дружини [PERSON] йому було 78 років. За віком та станом здоров`я він потребував постійного стороннього догляду, страждав на серцеві захворювання, у нього був втрачений зір, внаслідок чого він взагалі не виходив на вулицю і важко пересувався тільки по квартирі на дотик. Вони вирішили, що дід буде проживати постійно з ним і він буде здійснювати за ним догляд, внаслідок чого мати вирішила не подавати заяву про прийняття спадщини, щоб він успадкував квартиру свого дідуся. Тому після смерті бабусі [PERSON] дід [PERSON] поселився разом з заявником за місцем своєї реєстрації. Вони проживали разом однією сім`єю, харчувалися, вирішували усі побутові питання і він постійно піклувався про нього. Але [PERSON] хвилювався за свою квартиру, щоб її не затопили або не обікрали і тому вони разом періодично відвідували його квартиру. 04.02.2020 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округа Кулика О.П. з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті свого померлого діда [PERSON] , однак постановою приватний нотаріус Кулик О.П. відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , посилаючись на те, що з наданих ним документів не вбачається підтвердження факту сумісного проживання зі спадкодавцем, а також, що він не звернувся з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку. У зв`язку з чим просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що він постійно проживав на час відкриття спадщини однією сім`єю зі своїм дідусем [PERSON] , померлим [INFO] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Заінтересована особа\~ [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти заяви заявника. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 02.11.1957 року між дідусем заявника [PERSON] та бабусею заявника [PERSON] . Карпинським міським відділом ЗАГС був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний запис №520 (а.с.7). [INFO] народилась мати заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого міським бюро ЗАГС м. Орджонікідзе Дніпропетровської області 22.06.1972 року (а.с.9). [INFO] померла бабуся заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №667 (а.с.8). [INFO] помер дідусь заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №356 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру в житловому будинку [ADDRESS] , яка була зареєстрована та належала на праві приватної власності в рівних частках [PERSON] та його дружині [PERSON] на підставі договору обміну квартир від 16.03.2001 року №1415, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. Державна реєстрація права власності на їх ім`я на зазначену квартиру здійснена КП «Нікопольське МБТІ», що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.11.1980 року, зареєстрованого в КП «НМБТІ» 05.11.1999 року за №6 (а.с.13). 04 лютого 2020 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Кулика О.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті свого померлого діда [PERSON] , однак постановою йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки з наданих ним документів не вбачається підтвердження факту сумісного проживання зі спадкодавцем, а також, що він не звернувся з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку (а.с.15-17). Факт того, що [PERSON] дійсно постійно проживав однією сім`єю разом зі своїм дідусем [PERSON] на час відкриття спадщини та вів з ним спільне господарство на день його смерті також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що їй відомо, що [PERSON] постійно проживав однією сім`єю разом зі своїм дідусем [PERSON] до дня його смерті, який помер у 2017 році. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що їй відомо, що [PERSON] проживав однією сім`єю зі своїм дідусем [PERSON] .. Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що [PERSON] дійсно постійно проживав однією сім`єю разом зі своїм дідусем [PERSON] та вів з ним спільне господарство на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання заявника разом з [PERSON] має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення його прав на спадкове майно, що залишилося після його смерті. Відповідно до ст. 29 ЦК України (Місце проживання фізичної особи) 1. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 2. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 6. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не подав заяву про відмову від спадщини. Він заяву від відмови від спадщини не подавав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України заявник вважається таким спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини він постійно проживав разом з ним однією сім`єю та здійснював постійний догляд за ним. [PERSON] на час смерті своєї дружини проживав за місцем своєї реєстрації в квартирі [ADDRESS] . На час смерті його дружини [PERSON] було 78 років, за віком та станом здоров`я він потребував постійного стороннього догляду, постільки страждав на серцеві захворювання і крім того у нього був втрачений зір, внаслідок чого він взагалі не виходив на вулицю і важко пересувався тільки по квартирі на дотик. Тому після смерті бабусі [PERSON] дід заявника [PERSON] поселився разом із заявником [PERSON] за місцем своєї реєстрації. Вони проживали разом однією сім`єю, разом харчувалися, разом вирішували усі побутові питання і заявник постійно піклувався про нього. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Саме такі відносини були у заявника з його дідом [PERSON] до дня його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється із метою отримання свідоцтва про право на спадщину та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву [PERSON] \~\~про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved