Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Заявник, як законний представник неповнолітньої [PERSON], звернулась до суду з заявою про встановлення обмежувального припису відносно [PERSON], [INFO], шляхом заборони наближатися на відстань меншу ніж 100 м до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування неповнолітньою [PERSON], 2009 р.н., та заборони вести листування, телефонні переговори з неповнолітньою [PERSON], або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Заява обґрунтована тим, що заінтересована особа [PERSON] є дружиною [PERSON], який є колишнім чоловіком заявника та батьком неповнолітньої [PERSON]. 30.01.2019 о 07 годині 48 хвилин [PERSON] вчинила по відношенню неповнолітньої [PERSON] психологічне насильство, після чого остання була налякана та розгублена. [PERSON] пояснила, що з нею в автобусі намагалась спілкуватись дружина її батька (колишнього чоловіка заявника) [PERSON] , яка випитувала ім'я і прізвище дитини , намагалась насильно дати до її рук альбом із фотографіями батька. [PERSON] сказала малолітній [PERSON] , коли з твоєю мамою щось станеться , опіка тебе забере і віддасть до притулку. Після зазначених подій тривалий час [PERSON] перебуває в пригніченому стані, боїться одна ходити до школи. На підставі положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявник просить встановити обмежувальний припис відносно заінтересованої особи [PERSON], оскільки у інший спосіб запобігти застосуванню до неповнолітньої дочки заявника [PERSON], насильства не можливо. В судовому засіданні заявник підтримала подану заяву, просила її задовольнити, посилаючись на те, що застосування до неповнолітньої дочки заявника заходів психологічного насильства впливає на її психологічний стан, заявник побоюється за стан здоров'я своєї дитини, і у інший спосіб уникнути даного впливу з боку [PERSON] не можливо. Заінтересована особа [PERSON] заперечувала проти заяви посилаючись на необґрунтованість і безпідставність вимог [PERSON] при цьому зазначила, що дійсно на прохання свого чоловіка [PERSON], який в даний час працює у м. Обухів Київської області за 350 км від м. Горішні Плавні вона вранці 30.01.2019 після з 07 год 30 хв вона зустріла [PERSON] на зупинці та розповіла їй про те, що : її рідний тато не [PERSON], а [PERSON], тато [PERSON] ніколи її не кидав, не руйнував їхню сім'ю, що саме її мама зруйнувала їхню сім'ю. Та не хоче щоб відбулося їхнє із татусем спілкування, як добре їм було із татом проводити час та показала їхні спільні із татом фотографії, зараз у суді розглядається спір між татом [PERSON] та мамою [PERSON] про позбавлення один одного батьківських прав та про правові наслідки цього дійства. При цьому вона запропонувала [PERSON] номер мобільного телефона її тата для того щоб вона могла з ним поспілкуватися та сформувати стосовно нього свою власну думку. Ця розмова відбулась в присутності однокласниці [PERSON] - [PERSON], розпочавши бесіду із [PERSON] вона мала намір їй довести до відома дитини правдиву інформацію про її батька, вважає , що такі дії законом не заборонені і не можуть бути розцінені як психологічне насильство по відношенню до даної дитини . [PERSON] відмовилась у неї взяти альбом із фотографіями і після цієї відмови вона передала альбом з цими фотографіями її подрузі, яку попросила потім все ж таки передати альбом [PERSON]. Заінтересована особа [PERSON] заперечував проти заяви посилаючись на необґрунтованість і безпідставність вимог [PERSON] Представник заінтересованої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області підтримала заяву [PERSON] в частині видачі обмежувального припису , заперечуючи лише в частині заборони [PERSON] обмежень на відстані менше 100 метрів. Свідок [PERSON] показала суду, що працює вчителем ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 ім. Л.І. Бугаєвської і заявниця по справі є її рідною дочкою а [PERSON] онукою, [PERSON] також навчається у вищезазначеній школі. 30.01.2019 року вранці вона прийшла до школи зателефонувала дочка і повідомила, що з [PERSON] щось трапилось, вона плаче. Через декілька хвилин прийшла [PERSON], яка не просто плакала, а з нею була істерика вона не могла її заспокоїти а тому була змушена звертатись до медсестри та шкільного психолога. медсестра дала [PERSON] валеріану, напоїла водою. Прийшла також класний керівник [PERSON] , коли дитина трохи заспокоїлась, шкільний психолог забрала [PERSON] до свого кабінету і працювала з нею протягом двох уроків. [PERSON] повідомила, що по дорозі в школу, в автобусі до неї підійшла якась тетя, яка тикала їй в руки альбом с фотографіями, вона не хотіла його брати, відмовлялась, але тетя все ж таке вручила цей альбом іншій дівчінці, щоб та передала їй. Після цього випадку дитина була дуже налякана, вона боялась ходити о школи, вона запам'ятала ту жінку і повідомляла пізніше про випадки коли знову випадково її бачила. В той день після психолога вона не спілкувалась з [PERSON], оскільки до школи прийшла дочка і в зв'язку з психо - емоційним станом в якому знаходилась [PERSON], вона змушена була забрати її додому. Вислухавши заявника, заінтересованих осіб, свідка,дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між заінтересованою особою [PERSON] та [PERSON] 12.01.2013 укладено шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом №04 (а.с.7). Батьком неповнолітньої [PERSON], 2009 р.н., є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). З матеріалів справи убачається, що матір неповнолітньої [PERSON], [PERSON] 31.01.2019 звернулась із письмовою заявою до служби у справах дітей, сім'ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (а.с.4). Зі змісту вказаної заяви убачається, що 30.01.2019 о 07 год. 48 хв. із автобусної зупинки біля школи №5 у м. Горішні Плавні, заявнику зателефонувала її неповнолітня дочка, яка була у схвильованому стані та плакала. Згодом заспокоївшись, неповнолітня [PERSON] пояснила своїй матері про те, що до неї в автобусі чіплялась дружина її батька, яка випитувала в неї її прізвище та ім'я, а також сказала дитині, що коли щось трапиться із її матір'ю, то опіка її забере і відправлять до притулку. Після чого неповнолітня [PERSON] пішла до школи, де розповіла усе, що трапилось своїй бабусі, яка у цій школі працює. [PERSON] у даній заяві прохає службу вжити негайних заходів щодо захисту прав та психічного здоров'я її неповнолітньої доньки. Згідно протоколу індивідуального діагностичного обстеження від 30.01.2019 (а.с.5) було проведено діагностику психічного стану [PERSON], було встановлено, що остання на момент обстеження має підвищений рівень тривожності. При розмові з психологом дитина була замкненою, на запитання відповідала боязко, коротко та дуже тихо та були встановлені рекомендації, а саме призначити індивідуальні консультації з психологом, провести прийом релаксації та психогімнастики. Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров 'ю особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1,ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, за умови спільного проживання, а також на суб'єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. В силу положень ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв 'язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. В судовому засіданні [PERSON] заперечуючи проти заяви [PERSON], визнала обставини зазначені в заяві, що вона сказала неповнолітній [PERSON]: «Коли з твоєю мамою щось станеться , опіка тебе забере і віддасть до притулку», однак при цьому посилалась на те, що її дії були направлені на те, щоб дитина мала інформацію про свого батька для реалізації свого права на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Крім визнання цих обставин в судовому засіданні зазначені обставини підтверджуються і письмовим клопотанням [PERSON] про допит неповнолітніх свідків. В зазначених клопотаннях в запитаннях до неповнолітніх свідків [PERSON] викладає відомі саме їй обставини з питаннями і поясненнями до неповнолітньої [PERSON], в яких вона викладає причини розпаду сім'ї [PERSON], визначає винною в руйнуванні цієї сім'ї [PERSON] , розповідає про спір яких існує між батьками неповнолітньої в даний час , розповідає про правові наслідки позбавлення батьківських прав. Таке втручання в життя неповнолітньої [PERSON] розцінюється судом, як діяння, що викликають у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку її матері, спричиняють невпевненість, нездатність захистити себе від втручання незнайомої дорослої особи, яка в громадському місці нав'язує інформацію, яку дитина не шукає, яка нав'язує отримати речі, зокрема фотографії, які дитина не бажає отримувати. Беручи до уваги вказане, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, необхідно видати обмежувальний припис щодо [PERSON] шляхом заборони [PERSON] контактувати з неповнолітньою [PERSON], особисто і через третіх осіб, оскільки зазначені заходи будуть відповідати інтересам заявника та найвищим інтересам дитини і таких заходів цілком достатньо для подальшого запобігання ризикам психологічного насильства щодо неповнолітньої дочки заявника. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги про видачу обмежувального припису в частині заборони [PERSON] наближатись на відстань меншу ніж 100 м до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування [PERSON], та заборони [PERSON] вести листування, телефоні переговори з [PERSON], не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не підлягають до задоволення. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial