Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

заявник звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, вказавши, що вона ( до шлюбу [PERSON]) зареєструвала шлюб з [PERSON], від 19.08.1978 року в Лепетихській сільській раді, Березнеговатського району Миколаївської області, актовий запис № 14. Вона має страховий стаж, тому звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії, але їй було відмовлено, так як у наданих документах була виявлена розбіжність, так як у трудовій книжці за [NUMBER] її прізвище значиться «[PERSON]» ( російською мовою) та дописана «Я», тобто «[PERSON]», а паспорті - «[PERSON]» ( російською мовою), українською мовою «[PERSON]». Вона не має можливості звернутися до організації, яка допустила помилку, тому змушена звернутись до суду. Просить суд встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] виданої на ім'я «[PERSON]» ( російською мовою), належить - [PERSON]. Заявник [PERSON] .звернувся до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити, покладаючись на обставини, зазначені у заяві. Представник Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За нормою статті 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до статті 315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документу. Факт, належності правовстановлюючого документу встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Таким чином, заявник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та надав про це відповідні докази. Метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу є реалізація її права на пенсійне забезпечення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в паспорті російської мовою вона зазначена як «[PERSON]» ( а.с. 4 - копія паспорту, а.с. 7 -копія свідоцтва про народження). 19.08.1978 року [PERSON] ( російською мовою) ( дошлюбне прізвище [PERSON]» зареєструвала шлюб з [PERSON] про що в Лепетихській сільській раді Березнеговатського району Миколаївської області, зроблено актовий запис № 14 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Так як, заявник досягла пенсійного віку, та звернувся до відділу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, але їй відмовили у її призначенні, мотивуючи тим, що у трудовій книжці заявника мають місце виправлення прізвища. Заявнику було рекомендовано звернутися до суду (а.с. 8-9 копія листу). Відповідно до трудової книжки заявника в її прізвище з виправленнями написано «[PERSON]» (мова оригіналу), дата народження вказана «[INFO]» (мова оригіналу) (а.с. 10-13 - копія трудової книжки). Але в подальшому при видачі паспорта громадянина України її прізвище було вказано як «[PERSON]» ( а.с. 4 - друга сторінка паспорту). На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведена належність заявнику [PERSON], трудової книжки [NUMBER]. Відповідно до пункту 6 частини 1статті 315 суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб'єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Оскільки не відповідність в написанні прізвища в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на пенсійне забезпечення, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення юридичного факту належності заявникові вказаного правовстановлюючого документу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved