Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення фактів родинних відносин та сумісного проживання, посилаючись на наступне. Заявник є спадкоємицею п`ятої черги за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті її двоюрідного діда по лінії батька - [PERSON] , 1936 року народження, який помер [INFO] . Відповідно до статті 1268 ЦК України, вона є такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її двоюрідного діда, бо на день його смерті фактично мешкала з ним та батьками за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї спадкоємцями за законом у випадку виявлення бажання на прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , могли б бути - [PERSON] (рідна сестра спадкодавця та бабуся заявника по лінії батька) і [PERSON] (племінник спадкодавця та рідний батько заявника), але [PERSON] заяву про прийняття спадщини до нотаріуса або до уповноваженої посадової особи органів місцевого самоврядування не подавала, на час відкриття спадщини мешкала окремо від спадкодавця, а відтак є такою, що не прийняла спадщину. [PERSON] , в свою чергу відмовився від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , на користь заявника. До складу спадщини яка відкрилась після смерті двоюрідного діда входить земельна ділянка з кадастровим номером 4420684400:18:009:0026, площею 6,9600 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Данилівської сільської ради і належала діду на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЛГ № 049066 який був виданий 15.01.2004 року Біловодською районною державною адміністрацією. В лютому 2021 року, заявник звернулась до приватного нотаріуса Біловодського районного нотаріального округу Луганської області Доброскокової А.М. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, яку вона, заявник, фактично прийняла після смерті двоюрідного діда [PERSON] . Вивчивши подані мною документи, приватним нотаріусом Біловодського районного нотаріального округу Луганської області Доброскоковою А.М., постановою від 09.02.2021 року №40/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку із пропуском нею встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме не подано вчасно заяву про прийняття спадщини, та разом з цим не пред`явлені докази про постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, відповідно до вимог статті 1268 Цивільного кодексу України. Заявник вказала, що вона фактично проживала за однією адресою в одній сім`ї з двоюрідним дідом на день його смерті; але наразі вона не може підтвердити цей факт належними документами, бо за життя дід був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживав в сім`ї свого племінника [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , до складу якої відповідно входила і заявник, бо на той час вона ще не досягла повноліття та мешкала відповідно з батьками та двоюрідним дідом. На сьогодні підтвердити факт її спільного проживання в одній сім`ї з [PERSON] , на день його смерті, довідкою виданою органами місцевого самоврядування про склад його сім`ї з місця фактичного проживання, неможливо, у зв`язку із відсутністю такої інформації в архівах Данилівського старостинського округу Біловодської селищної ради. А відтак підтвердити цей факт можливо показами свідків, яким достовірно це відомо, але Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не передбачено можливості підтвердження такого факту показами свідків. За таких обставин, єдиною можливістю встановити факт постійного спільного проживання заявника зі спадкодавцем на день його смерті для підтвердження, прийняття нею спадщини, можливо лише за рішенням суду. Також при оформленні документів для звернення до суду, заявник виявила, що ім`я матері бабусі заявника та двоюрідного діда у свідоцтві про народження [PERSON] (прабабусі заявника по лінії батька) та у свідоцтві про народження двоюрідного діда заявника [PERSON] , записані по різному, а саме в свідоцтві про народження [PERSON] її мати записана як [PERSON] (мовою оригіналу) а у свідоцтві про народження [PERSON] , його мати записана як [PERSON] (мовою оригіналу). Разом з цим прізвище бабусі заявника у її паспорті записано на українській мові як [PERSON] а прізвище батька заявника у його паспорті на українській мові як [PERSON] , відповідно і при укладенні шлюбу заявником у свідоцтві про шлюб Серія [NUMBER] її дошлюбне прізвище на українській мові записано як [PERSON] . Вочевидь, що зазначені розбіжності в написанні прізвищ, виникли при оформлені паспортів громадян України, при перекладі прізвища з російської мови на українську, через сплутування літер «и» та «і», хоча на російській мові прізвища зазначені у всіх однаково « [PERSON] ». Такі розбіжності в написанні по різному імені матері бабусі заявника та її двоюрідного діда; прізвищ, заявника та її родичів ставлять під сумнів родинний зв`язок, як «двоюрідної внучки» так «двоюрідного діда» з [PERSON] . За таких обставин встановити факт родинного зв`язку заявника зі спадкодавцем можливо лише на підставі рішення суду. Встановлення факту родинних відносин, має для неї юридичне значення, так як підтверджує її право на спадкування, як спадкоємця за законом п`ятої черги. Факт родинних відносин підтверджується співпадінням прізвищ на російській мові як у паспортах так і у свідоцтві про народження, так і укладення шлюбу, свідченнями свідків які достовірно знають родини зв`язки та відносини заявника зі своїми родичами. Наразі звернення до суду з дійсною заявою, це єдина можливість підтвердити право на оформлення спадкових прав заявником. В судовому засіданні заявник та її представник просили суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Біловодської селищної ради Луганської області до суду не з`явився, просив суд розглядати справу без його участі. Заперечень проти задоволення заяви не має. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Заперечень проти задоволення заяви не має. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст.ст. 12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 13 грудня 2004 року Данилівською сільською радою Біловодського району Луганської області. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки з кадастровим номером 4420684400:18:009:0026, площею 6,9600 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області і належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 049066, який був виданий 15.01.2004 року Біловодською районною державною адміністрацією. 9 лютого 2021 року заявник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Біловодського районного нотаріального округу Луганської області Доброскокової А.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак постановою № 40/02-31 від 09.02.2021 року приватний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини, а також у зв`язку відсутністю підтвердження, що [PERSON] на день смерті [PERSON] постійно проживала з ним. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Пунктом 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом про фактичне місце проживання від 22.02.2021 року посвідченим депутатом Біловодської селищної ради Мірошніковим С.О., складеним за участі сусідів [PERSON] та [PERSON] . Показами свідків: [PERSON] , матері заявника, яка вказала що народилася в с.Біловодськ, однако постійно проживала по [ADDRESS] . Вона знає, що [PERSON] є двоюрідним дідом заявника вказавши, що [PERSON] є рідним дядьком її чоловіка по лінії матері. Також свідок вказала, що [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] з 2002 по 2004 рік, а саме по день його смерті. Підтвердила факт, що заявник по справі (її донька) на день смерті [PERSON] була неповнолітньою і їй виповнилося 12 років. [PERSON] , уродженець с.Данилівка Біловодського району вказав, що добре знає сім`ю заявника. Йому достовірно відомо, що [PERSON] є рідним дядьком [PERSON] , який є батьком заявника. Таким чином [PERSON] є двоюрідним дідом заявника. Також свідок вказав, що з 2002 по 2004 рік [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] разом з племінником [PERSON] , [PERSON] та в дівочестві [PERSON] (заявником по справі). Також заявник вказала на те, що ім`я матері бабусі заявника та двоюрідного діда у свідоцтві про народження [PERSON] (прабабусі заявника по лінії батька) та у свідоцтві про народження двоюрідного діда заявника [PERSON] , записані по різному, а саме в свідоцтві про народження [PERSON] її мати записана як [PERSON] (мовою оригіналу) а у свідоцтві про народження [PERSON] , його мати записана як [PERSON] (мовою оригіналу). Разом з цим прізвище бабусі заявника у її паспорті записано на українській мові як [PERSON] а прізвище батька заявника у його паспорті на українській мові як [PERSON] , відповідно і при укладенні шлюбу заявником у свідоцтві про шлюб Серія [NUMBER] її дошлюбне прізвище на українській мові записано як [PERSON] . Такі розбіжності в написанні по різному імені матері бабусі заявника та її двоюрідного діда; прізвищ, заявника та її родичів ставлять під сумнів родинний зв`язок, як «двоюрідної внучки» так і «двоюрідного діда» з [PERSON] . За таких обставин встановити факт родинного зв`язку заявника зі спадкодавцем можливо лише на підставі рішення суду. Згідно посвідки про народження, мовою оригіналу « [PERSON] », серії [NUMBER] , в графі батько вказаний « [PERSON] ». В посвідкі про народження « [PERSON] », № [NUMBER] , в графі батько вказаний також « [PERSON] ». Таким чином « [PERSON] » та « [PERSON] » є рідними братом та сестрою. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] « [PERSON] » після одруження з « [PERSON] » змінила прізвище на [PERSON]Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у « [PERSON] » та « [PERSON] » народився син « [PERSON] », який є рідним батьком « [PERSON] » (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Таким чином достовірно встановлено, що [PERSON] є двоюрідною онукою [PERSON] по лінії батька. Розбіжність у написанні прізвищ заявника, її батька [PERSON] українською мовою « [PERSON] » і написанні прізвищ бабусі заявника [PERSON] та діда [PERSON] українською мовою як « [PERSON] », вказує, що розбіжність в одну літеру у написанні прізвищ виникла внаслідок невірної транслітерації прізвища з російської мови на українську, у своїй основі, через недбалість осіб, які складали та видавали їм документи. Таким чином, взявши до уваги покази свідків, досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд вважає за можливе заяву задовольнити та встановити факт, що [PERSON] є двоюрідною онукою [PERSON] по лінії батька і проживала разом з ним, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини - [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved