Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт її спільного проживання з матір`ю [PERSON] , [INFO] , на час її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON] , [INFO] . Заявник з матір`ю проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері заявник дізналась, що мати за життя склала заповіт на [PERSON] , яка є донькою заявника та онукою померлої [PERSON] . У вересні 2020 року заявник вирішала оформити на свої спадкові права, оскільки фактично прийняла спадщину як така, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю на час її смерті, однак нотаріус роз`яснив, що заявнику необхідно надати рішення суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем. У зв`язку із викладеним, просила встановити факт спільного проживання з матір`ю однією сім`єю на час відкриття спадщини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2020 року задоволено клопотання заявника про витребування доказів. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити, в подальшому надала до суду заяву про закінчення розгляду справи у її відсутність. Заінтересована особа у судовому засіданні у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити, в подальшому у судове засідання не з`явилась. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що знайомий з [PERSON] приблизно 8 років, бував у неї у гостях за адресою: [ADDRESS] . З її матір`ю та бабусею особисто не знайомий, однак знає, що бабуся через хворобу жила у неї вдома з грудня 2019 року по січень 2020 року. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що проживає поруч із заявницею [PERSON] . З її матір`ю знайома особисто з 2000 року. Перед смертю мати заявниці проживала разом з нею, а померла вона приблизно влітку 2020 року. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2020 року (а.с.11). Померла [PERSON] є матір`ю заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.01.1965 року (а.с.4). За життя [PERSON] склала заповіт, який 03.11.2011 року посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О., згідно якого [PERSON] заповіла квартиру [ADDRESS] - [PERSON] (а.с.19). Крім зазначеної квартири, після смерті [PERSON] залишилось інше спадкове майно, яке не охоплено заповітом, зокрема грошові кошти в банку, що підтверджується копією договору № SAMDNWFD0072468868800 від 12.09.2019 року (а.с.18). 17 березня 2021 року заявник звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Нотаріусом заявнику надано письмове роз`яснення, що строк прийняття спадщини сплинув, а встановити факт прийняття спадщини неможливо, оскільки заявником не надано відповідних документів на підтвердження факту спільного проживання з померлою на момент її смерті (а.с.52-53). Як вбачається з витягу зі спадкового реєстру № 63962181 від 17.03.2021 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.54). Факт спільного проживання заявника [PERSON] та її матері [PERSON] , на час смерті останньої, за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією акту про фактичне проживання № 360 від 03.09.2020 року, складеного КСН «Правий берег» (а.с.5 зворот) а також показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як передбачено положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обв`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи надані позивачем докази, приймаючи до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказують, що позивач проживав з померлою матір`ю на момент її смерті, суд вважає доведеним та таким, що підлягає встановленню, факт спільного проживання позивача з матір`ю [PERSON] , [INFO] , на час її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст. ст. 1222, 1258, 1264 ЦК України, ст.ст.13, 76-81, 89, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

Outcome: approved