Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Заявник просить встановити факти неправильності записів у актах цивільного стану. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є донькою [PERSON] та [PERSON]. У свідоцтві про народження та у свідоцтві про одруження вона записана як [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). У паспорті громадянина України зазначена як [PERSON]. У паспорті, свідоцтві про народження, витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 13.07.2017 вказано одну й ту ж дату народження 2 липня 1932 року. Крім того, і в свідоцтві про одруження серії ЯС № 499063, виданому 02.02.1952 року Бюро актів записів громадянського стану Кременецького району, і у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 13.07.2017 її чоловіком вказаний [PERSON]. На звороті свідоцтва про народження, в якому вона вказана як [PERSON], міститься відмітка про укладення 26.01.1952 року шлюбу із [PERSON]. А на зворотній стороні свідоцтва про народження [PERSON] проставлено відмітку про укладення 26.01.1952 року шлюбу із [PERSON], [INFO]. Таким чином, незважаючи на різне записи її «по батькові», насправді [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа, [INFO], яка 26.01.1952 року одружилася із [PERSON]. У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження їх доньки [PERSON] зазначено, що вона, [PERSON], за національністю є українкою. У свідоцтві серії 1-ГЮ № 150924 про народження доньки теж зазначено, що вона українка за національністю. Таким чином, і в складеному Добриводською сільською радою Радивилівського району актовому записі про шлюб від 26.01.1952 № 1, і в складеному Виконавчим комітетом Добриводської сільської ради Радивилівського району актовому записі про народження доньки від 02.06.1962 № 18, і відповідно у свідоцтві про народження їх доньки, виданого відділом реєстрації АГС Радивилівського району Рівненської області 15.05.2003, містяться помилкові відомості про те, що вона за національністю є українкою. У свідоцтві про народження у графі «місце народження» зазначено: «с. Жабокрики Козинського району Рівненської області», а національності її батьків ([PERSON] та [PERSON]) визначені відповідно як поляк (батько) та полька (матір). Станом на час її народження (1932 рік) і до 1939 року Козинський район перебував під владою Польщі. Таким чином, батьки обоє були поляками, і народилася вона на території, що в той час належала Польщі, тому відповідно і за національністю полька. Виховувалася відповідно до польських традицій та звичаїв, вважає себе полькою, живучи за традиціями польської культури. В радянський період приховувала свою приналежність до польської національності. У звязку з цим, до її документів були внесені актові записи про українську національність. В дусі поваги до свого історичного походження, відновлення своєї корінної польської приналежності, для неї має велике значення її справжня національність. 7 вересня 2007 року в Польщі вступив у силу Закон про карту поляка. Згаданий документ повертає громадянам інших країн Сходу, які мають польське коріння, права відповідно до законодавства Польщі. Карта поляка не є документом про громадянство, проте підтверджує приналежність до польського народу. Карту поляка може отримати лише та особа, яка не має польського громадянства чи дозволу на постійне проживання на території Республіки, та яка є громадянином України. Виправлення недостовірних відомостей в актових записах цивільного стану дозволить їй та її дочці реалізувати власні права і оформити Карту поляка. В позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану неможливо, оскільки чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, тому змушена звернутись до суду. У судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з»явились, згідно поданої заяви представник заявника просить розглянути справу без його участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи: Радивилівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області не з»явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заінтересована особа: [PERSON],\~ згідно поданої заяви, просить справу розглядати без її участі, проти заявлених вимог не заперечує. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження ЯЮ № 839844 та у свідоцтві про одруження ЯС № 499063 заявник записана як [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) (а.с. 10, 13). У паспорті громадянина України заявник зазначена як [PERSON] (а.с. 7). В зазнчених документах, а також витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 13.07.2017 вказано одну й ту ж дату народження заявника 2 липня 1932 року, а чоловіком вказаний [PERSON] (а.с.8-13). У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження доньки заявника [PERSON] зазначено, що [PERSON] за національністю є українкою (а.с.9). У свідоцтві серії 1-ГЮ № 150924 про народження [PERSON] зазначено, що мати [PERSON] українка за національністю (а.с. 11). У свідоцтві про народження заявника, у графі «місце народження» зазначено: «с. Жабокрики Козинського району Рівненської області», а національності мої батьків ([PERSON] та [PERSON]) визначені відповідно як поляк (батько) та полька (матір) (а.с. 10). Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Відповідно до ст. 11 даного Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. За змістом ч. 2 ст. 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з нормою статті 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські обєднання. Статтею 15 даного Закону передбачено, що громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські обєднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати звязки з особами своєї національності та їх громадськими обєднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. В позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану заявник не має можливості, оскільки чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про ... установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 даних Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Задовольняючи заяву про встановлення встановлення фактів неправильності записів у актах цивільного стану, суд бере до уваги, що для заявника, яка вважає себе полькою, має велике значення справжня національність, а виправлення недостовірних відомостей в актових записах цивільного стану дозволить їй та її дочці реалізувати власні права і оформити Карту поляка, отже такі факти породжують юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення фактів неправильності записів у актах цивільного стану, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищевикладені обставини та

Outcome: approved