Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що з 22.11.2003 року по 14.05.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], мають сина [PERSON] [INFO], її колишній чоловік перебував у державному розшуку з 24.12.2005 року по 17.12.2013 року за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.03. 2014 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім, відомості про нього відсутні по даний час. Заявниця просить суд оголосити [PERSON] померлим, що необхідно для призначення допомоги на дитину. В судовому засіданні заявник підтримала подану заяву. Представник управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано письмове клопотання щодо розгляду справи без участі представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника, покази свідка, оглянувши матеріали справи, цивільну справу № 357/2690/14-ц 2-о/357/92/14, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що заявниця [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 14.05.2008 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини, про зміну імені від 20.01.2015 року, згідно якого [PERSON] змінила прізвище та імя на [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області постановлено рішення по справі № 357/2690/14-ц 2-о/357/92/14 за заявою [PERSON] про визнання особи безвісно відсутньою, відповідно до якого визнано безвісно відсутнім [PERSON] [INFO], рішення суду набрало законної сили 24.03.2014 року, що слідує з копії цього рішення. Під час розгляду вказаної справи в 2014 році судом було встановлено, що протягом часу більше року відсутні відомості про місце перебування [PERSON] Свідок [PERSON], добра знайома та сусідка заявниці, показала, що знає дуже добре заявницю та її сім»ю, знала чоловіка заявниці, про якого немає жодних відомостей більше 10 років. Згідно відповіді Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області, [PERSON] перебував у державному розшуку за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в період з 24.12.2005 року по 17.12.2013 року, в розшуку не перебуває в звязку з припиненням кримінального провадження. В рішенні суду від 12.03.2014 року, на яке вказано вище, зазначається про те, що постановою прокурора від 16.12.2013 року скасовано постанову слідчого про притягнення особи як обвинуваченого та постановою слідчого від 16.12.2013 року закрито кримінальне провадження щодо [PERSON] Згідно зі ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.47 цього Кодексу, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. За ст.246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно положень ст.249 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. У разі наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. Вище в рішенні вказано на те, що на час розгляду справи в 2014 році про визнання [PERSON] безвісно відсутнім у місці його постійного проживання не було відомостей про місце його перебування більше одного року, до цього часу із заявою про появу [PERSON], якого визнано безвісно відсутнім, або відомостей про його місцеперебування до суду ніхто не звертався. Отже, у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування більше трьох років, що є підставою згідно норм ЦК України для оголошення його померлим. А тому суд вважає за можливе оголосити [PERSON] померлим. У звязку зі змінами, внесеними до ст. 234 ЦПК України Законом № 1847-VIII від 09.02.2017 року «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ за участю присяжних», такі категорії справ, в т.ч. визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою розглядаються судом у складі одного судді і двох присяжних. За ч.ч.1, 2 ст.18 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду. У випадках, встановлених цим Кодексом, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох присяжних, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді.

Outcome: approved