Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначає, що вона є дружиною [PERSON], який помер 20 лютого 2017 року в Луганській області, м. Ірміно за таких обставин: за хворобою (дисциркуляторна енцфалопатія ІІІ ст., декомпенсація на фоні перенесеного інфаркту головного мозку та хвороба Альцгеймера). Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ. Заявниця зверталася до Тернівського міського відділу ДРАЦС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області та отримала відмову. Встановлення факту смерті необхідно її для отримання свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], місце смерті Луганська область, м. Ірміно, яка настала 20 лютого 2017 року та допустити негайне виконання рішення у справі, а також звернути судове рішення до виконання. Заявниця [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, наполягає на задоволенні заяви. Представник зацікавленої особи Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, але їх представник надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності їх представника та винести рішення на розсуд суду. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява з урахуванням уточнених позовних вимог підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця [PERSON], громадянка України, [INFO], постійно проживала за адресою: [INFO], однак на даний час проживає за адресою: [INFO], про що свідчить копія паспорта та її заява, які містяться в матеріалах справи. З копії паспорта [PERSON], [INFO], серії ЕМ 038315, виданого 2МВМ Стахановським МВ УМВС України в Луганській області 27 листопада 1998 року, вбачається, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] Згідно наданого заявником свідоцтва про смерть від 21 лютого 2017 року № 13, виданого державною установою «Стаханівська центральна багатопрофільна лікарня» поліклініка № 3 Луганської Народної Республіки, [PERSON] 20 лютого 2017 року помер у м. Ірміно Луганської області Луганської Народної Республіки, причина смерті - дисциркуляторна енцфалопатія ІІІ ст., декомпенсація на фоні перенесеного інфаркту головного мозку та хвороба Альцгеймера. Заявниця зверталася до Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON], який помер 20 лютого 2017 року. Листом начальника Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 25/14.25-143 від 13.03.2016 року, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] Відмова мотивована тим, що заявницею для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року № 1150/13024. Перевіривши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту\~\~смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Державна реєстрація смерті фізичної особи передбачена статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-УІІІ,\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про смерть [PERSON] видане державною установою «Стаханівська центральна багатопрофільна лікарня» поліклініка № 3 Луганської Народної Республіки від 21 лютого 2017 року № 13, що встановлює факт смерті, є недійсним і не створює правових наслідків. Натомість суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки вона є громадянкою України, її родинні відносини з померлим [PERSON] підтверджені копією паспорта, документ про підтвердження факту його смерті є недійсним, що унеможливлює отримання заявницею свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть. Оскільки м. Ірміно Луганської області відноситься до тимчасово окупованою території України, то суд вважає за необхідне встановити зазначений факт з метою забезпечення реалізації прав заявника. Відповідно до положень ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган реєстрації актів цивільного стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Outcome: approved