Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім її чоловіка [PERSON] Вимоги мотивувала тим, що перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 28.01.2005р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із заявницею. У жовтні 2014 року чоловік виїхав на заробітки до Російської Федерації, з цього часу зв`язок з ним припинився. Після початку проведення АТО на території м. Донецьк заявник разом із дитиною переїхала проживати до м. Волноваха, самостійно утримує дитину, матеріальної допомоги від [PERSON] не отримує, місцезнаходження його їй не відомому. Посилаючись на те, що не має можливості оформити соціальну допомогу, виготовити закордонний паспорт дитині, просила визнати [PERSON] безвісно відсутнім. У судовому засіданні заявник на задоволенні заявлених вимог наполягала з підстав, визначених у заяві. Пояснила суду, що після народження дитини спільне життя з [PERSON] припинила, однак стосунки зберігали дружні до 2014 року. Після того, як [PERSON] поїхав до Російської Федерації всі контакти з ним припинені, він жодного разу не цікавився її життям та життям дитини. Заходи щодо встановлення його місцезнаходження позитивних результатів не принесли. Заінтересована особа в судове засідання представника не направила, надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника управління соціального захисту населення Волноваського РДА. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] прізвище « [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 28.01.2005 року (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно довідки від 11 грудня 2018 року №0000662137 та № 0000662146 [PERSON] разом із [PERSON] як внутрішньо переміщені особи зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.5,9). Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи визнання її померлою. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що особисто знає сім`ю [PERSON] . До 2014 року періодично спілкувався як із [PERSON] , так і з її чоловіком [PERSON] .. Після 2014 року жодних відомостей про місцезнаходження [PERSON] у нього немає, зв`язок з ним припинений, за місцем реєстрації та фактичного проживання: [ADDRESS] він не проживає. Аналогічні показання надав суду свідок [PERSON] Крім того, згідно листа інспектора праці з населенням мікрорайону №6 Михайлової Н.В. , до якого відноситься буд [ADDRESS] також вбачається, що [PERSON] не проживає понад рік за адресою реєстрації, що підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] Згідно отриманої судом інформації з Волновасько-Мангушського управління ГУ ДФС у Донецькій області Шостак отримував доходи за період з 01.01.2017 року по 30.06.2015р., за період з 01.07.2015р. по 31.12.2018р. інформація про доходи відсутня. Таким чином, проаналізувавши досліджені у справі докази, суд визнає їх належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність [PERSON] в місці його постійного мешкання з 2014 року, невідомість місця перебування не можна усунути за допомогою заходів, вжитих заінтересованими особами і державними органами. У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Визнання [PERSON] необхідно заявниці для отримання соціальної допомоги та оформлення правовстановлюючих документів її неповнолітньому синові [PERSON] Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги [PERSON] , та визнати безвісно відсутнім [PERSON] , починаючи з 01.01.2015 року, оскільки неможливо точно встановити день та місяць одержання відомостей про місце перебування особи , а згідно ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць-перше січня наступного року. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved