Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності документів, а саме: копії паспорта, копії військового квитка, копії свідоцтва про народження та копії трудової книжки, що містяться в архівній справі Житомирського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області [PERSON] , що народжений [INFO] та який помер [INFO] . Заявник в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги викладені в заяві підтримує в повному обсязі (а.с.19). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить справу розглянути без участі представника, проти задоволення позову не заперечують (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] , [INFO] . Після смерті, [PERSON] звернулася до Житомирського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про нарахування пенсії по втраті годувальника, що має бути нарахована дитині померлого. 21.11.2018 року [PERSON] отримала відповідь про відмову в наданні пенсії по втраті годувальника, оскільки в матеріалах пенсійної справи дата нарожження померлого вказана [INFO] . При житті [PERSON] було відомо про дану обставину, однак не встиг привести документи до ладу. Після смерті [PERSON] його мати отримала повторне свідоцтво про народження в якому зазначено рік народження 1959 рік. Оскільки, невідповідність в даті народження померлого є підставою для відмови заявнику в отриманні допомоги по втраті годувальника, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved