Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Заявник звернулася до суду із зазначено заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], [INFO], який проживав разом з нею в квартирі за адресою: [ADDRESS], та після його смерті відкрилася спадщина на ? частку зазначеної квартири. На час смерті [PERSON] заявник була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак вважала, що оскільки вона проживала разом з чоловіком на час його смерті, то прийняла спадщину. 30.08.2018 року заявник звернулася до державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не надала документів, які б підтверджували факт її спільного проживання за однією адресою разом зі спадкодавцем на момент його смерті. У зв'язку з необхідність оформити спадкові права на майно, заявник просила суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], у квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини - 01 квітня 2017 року. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована з 21.03.2018 року за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту (а.с. 5-7, 43-44). З 12.06.1982 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.06.1982 року, відповідний запис № 281, [NUMBER] (а.с.11, 42). Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової приватної власності належить [PERSON] (1/4 частка), [PERSON] (1/4 частка), [PERSON] (1/4 частка) та [PERSON] (1/4 частка), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.04.1996 року, яке записано у реєстрову книгу № 313/37 доп. стр. 557 Рубіжанським бюро технічної інвентаризації (а.с.10, 10-зворот, 46, 46- зворот). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 04.04.2017 року, актовий запис № 275, [PERSON] помер [INFO], у зв'язку з чим його дружина - [PERSON] звернулася до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй 30.08.2018 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 357 було відмовлено, оскільки заявник спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк не прийняла, на момент відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживала, а також відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.08.2018 року № 53122132, заведена спадкова справа № 62916243 (а.с.9, 12, 39, 41, 41-зворот, 45). Актом про встановлення фактичного місця проживання за адресою: [ADDRESS] від 05.09.2018 року встановлено, що [PERSON], [INFO], за вказаною адресою проживає з березня 1988 року по теперішній час (а.с.13). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У своїй ухвалі від 14.09.2016 року по справі № 505/2085/14-ц Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 р., ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право оформлення спадщини після смерті її чоловіка. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява про встановлення факту спільного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем - [PERSON]., на час відкриття спадщини, підлягає задоволенню.

Outcome: approved