Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за національністю є «гречанками». В обґрунтування своїх вимог зазначили, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) народилася 01 жовтня 1948 року, її батько [PERSON] за національністю є «грек», а мати [PERSON] є «росіянкою». 23.11.1973 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], та змінила прізвище на [PERSON], при цьому при реєстрації шлюбу у нареченої було зазначено національність «росіянка», проте в подальшому при оформленні розірвання шлюбу, в актовому записі в графі «національність» її вказано як «українку». Під час шлюбу у заявниці народилася дитина [PERSON], національність якої зафіксована із прихованням етнічних коренів. При реєстрації шлюбу [PERSON] із [PERSON] у [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб взагалі не вказано національність дружини [PERSON] [PERSON] також є дочкою заявниці - [PERSON] У свідоцтві про її народження вказана національність матері - «українка». У свідоцтві про шлюб [PERSON] та [PERSON] у графі нареченої зазначено іншу національність. До цього часу заявниці зберігають національні почуття роду та прагнуть відновити свої історичні, етнічні корені. При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, їм було запропоновано звернутися до суду. У звязку з цим, просять задовольнити вказані вимоги та внести відповідні зміни до актових записів. Заявниці надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Від зацікавлених осіб до суду надійшли письмові заяви із проханням розглянути справу у їх відсутність та вирішити справу на розсуд суду. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 01 жовтня 1948 року у с.Ялта Донецької області в Україні. Вказані обставини підтверджуються паспортом громадянина України серії ВА302066. [PERSON] з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження №00001730287 вбачається, що 16 жовтня 1948 року виконкомом Ялтинської селищної ради Першотравневого району Донецької області було складено актовий запис №57 про народження [PERSON]. Вона народилася 16 жовтня 1948 року у смт. Ялта, Донецької області. Батько - [PERSON] за національністю є «грек», а мати [PERSON] є «росіянкою». Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №318356 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 листопада 1973 року, про що Палацом одруження міста Одеси вчинено актовий запис №4002, дружині присвоєно прізвище [PERSON]. У свідоцтві про розірвання шлюбу серії І-НО №128579 зазначено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області вчинено актовий запис №413 від 23 червня 1997 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії І-НО №490745 (виданого повторно 26.12.2012 року), остання народилася 27 серпня 1974 року у смт. Ялта Першотравневого району Донецької області, актовий запис №64 від 01 вересня 1974 року, вчинений Виконкомом Ялтинської сільської ради Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області. Її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON], будь-які відомості про їх національність відсутні. У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00002007700 зазначено, що 28 листопада 1992 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області було вчинено актовий запис №2413 про шлюб [PERSON] з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. 20 листопада 2009 року шлюб між ними було розірвано, актовий запис №72, вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравневого районного управління юстиції Донецької області. Заявниця [PERSON] уклала шлюб із Фотіадіс Міхаїлом 27 жовтня 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області зроблено актовий запис №607. (свідоцтво серії 1-НО №290581). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії ІІІ-НО №440527, остання народилася 12 липня 1978 року у місті Маріуполі (колишня назва місто Жданов) Донецької області, актовий запис №67 від 15 серпня 1978 року, вчинений Ялтинською селищною радою Першотравневого району Донецької області. Її батьками вказані: [PERSON], національність «росіянин» та [PERSON] «українка». Згідно зі свідоцтвом про одруження серії І-НО №084127 (виданого повторно 21.03.2000 року), [PERSON] та [PERSON] одружились 17 липня 1999 року, про що Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецькій області було вчинено актовий запис №404. Прізвище дружини після одруження [PERSON]. Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У статті 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст.1, ст.3, ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо становлення неправильності запису в актах громадянського стану» судам слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститися відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено, то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. За таких обставин суд вважає, що права заявниць підлягають захисту, у звязку з цим дана заява підлягає задоволенню, при цьому органам державної реєстрації актів цивільного стану необхідно внести зміни до актових записів про шлюб та розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], вказавши національність у графі нареченої (дружини) - «гречанка»; внести зміни до актових записів про народження [PERSON] та [PERSON], зазначивши національність матері - «гречанка», а також внести зміни до актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON], вказавши національність у графі нареченої (дружини) - «гречанка».

Outcome: approved