Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, якою просить встановити факт народження сина [PERSON], народженого 28 червня 2017 року в м. Стаханові, Луганської області, Україна, батьками якого є: [PERSON] та [PERSON]. Обґрунтовуючи доводи заяви зазначає, що 28.06.2017, знаходячись на непідконтрольній території України, а саме: в м. Стаханов, Луганської області, Україна, народила сина [PERSON]. В подальшому Державною установою «Стахановський пологовий будинок» дитині видано медичне свідоцтво про народження № 294 від 28.06.2017 із зазначенням місця народження «ЛНР». Заявниця, її чоловік та син є громадянами України. Батьки дитини знаходяться у незареєстрованому шлюбі. Оскільки ЛНР зразок медичного свідоцтва про народження сина заявниці виданий на тимчасово окупованій території України, яка непідконтрольна Україні, то не визнається жодним державним органом України, внаслідок чого дитина не може користуватися усіма правами громадянина України. Звернувшись до органу ДРАЦС у м. Харкові про видачу свідоцтва про народження дитини українського зразку, відмовлено, оскільки заявником на підтвердження факту народження дитини громадянкою [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому заявниця звернулася до суду. Заявниця надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Заінтересована особа Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи без участі представника, проти заявлених вимог не заперечує. Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил п. 7 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, встановлено, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] знаходяться у незареєстрованому шлюбі. Заявник зазначила в заяві, що батьком дитини є [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 147 СК України, по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до ч. 2 ст. 147 СК України, по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Згідно вимог ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Із копії медичного свідоцтва про народження від 28.06.2017 вбачається, що [PERSON] народився 28.06.2017 у м. Стаханов, Луганської області (а.с. 8). Факт народження дитини [PERSON], 28.06.2017 у м. Стаханов, Луганської області підтверджений медичною документацією (а.с. 8). Відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» за № 1207 від 15.04.2014р. Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІУ Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у звязку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Стаття 1 вказаного Закону визначає, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 2 цього Закону визначений статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії РФ і встановлений особливий правовий режим на цій території з визначенням особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованої території. Отже, суд аналізуючи вищевикладене надійшов до висновку, що народження сина заявниці [PERSON], 28.06.2017 в м. Стаханов Луганської області є народженням дитини в Україні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що є правові підстави для задоволення заяви. Встановлення факту має для заявниці юридичне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved