Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Заявник звернулась до суду з вказаною заявою та просила встановити факт належності їй [PERSON] витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, де її дошлюбне прізвище [PERSON] було зазначено [PERSON]. Встановити факт того, що заявник є донькою [PERSON], який помер [INFO] року. Свою заяву обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 1996 року та 13.03.1996 року шлюб між ними був розірваний. Їх з чоловіком прізвище російською мовою було зазначено як «[PERSON]». Відповідно до паспорта заявника, прізвище при перекладі на українську мову було написано як «[PERSON]». В свідоцтві про право власності на житло також зазначено «[PERSON]». Заявник звернулась до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року та за її заявою було заведено спадкову справу. Однак, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у зв'язку з тим, що в електронному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян її дошлюбне прізвище «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]». У зв'язку з наявною розбіжністю в прізвищі заявника, 12.06.2018 року нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з відсутністю можливості доведення документально факту родинних відносин та рекомендовано звернутись до суду. На підставі викладеного просила заяву задовольнити. Представник заявника в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також підтримав обставини викладені у заяві та просив її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи без участі її представника. Суд, врахувавши заяви представника заявника, заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. [INFO] року помер батько заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Первомайської сільської ради Баришівського району Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Заявник звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року до Баришівської районної державної нотаріальної контори. На підставі заяви заявника була заведена спадкова справа №8/2018 до майна померлого [INFO] року [PERSON] Постановою державного нотаріуса Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 12.06.2018 року за №630/02-31, було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] за недоведеністю факту родинних відносин «батько-дочка» та запропоновано звернутись до суду із заявою про встановлення даного факту або визнання права власності в порядку спадкування. Заявник просила встановити факт належності їй [PERSON] витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, де її дошлюбне прізвище [PERSON] було зазначено [PERSON] та встановити факт того, що заявник є донькою [PERSON], який помер [INFO] року, на що слід зазначити наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Встановлено, що дошлюбне прізвище заявника [PERSON] було «[PERSON]». 03.05.1985 року заявником було зареєстровано шлюб, після якого її прізвище було змінено на «[PERSON]», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.12.2017 року. Прізвище заявника та її чоловіка було зазначено російською мовою «[PERSON]». Крім того, прізвище заявника «[PERSON]» зазначено у трудовій книжці та у свідоцтві про народження її дітей (а.с. 11, 15-16). 11.12.1997 року заявнику був виданий паспорт та при перекладі її прізвища «[PERSON]» з російської мови на українську мову прізвище було записано як «[PERSON]». При цьому, в електронному Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян дошлюбне прізвище заявника «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]» та при оформленні паспорта прізвище було зазначено як «[PERSON]». Судом достовірно встановлено, що внаслідок помилки написання прізвища заявника з перекладом з російської мови на українську мову «[PERSON]» - «[PERSON]», заявник позбавлена можливості оформити спадщину після смерті свого батька, у зв'язку з невідповідністю документа. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №3, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних стосунків коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявник довела ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх вимог, а тому заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved