Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла у м. Сімферополь, 11 грудня 2015 року. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 11 грудня 2015 року у місті Сімферополь Крим померла [PERSON], [INFO]. Вона отримала свідоцтво про смерть в РАГС м. Сімферополя, яке не визнається на території України. Встановлення факту смерті свекрухи необхідна для отримання свідоцтва про смерть останньої. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11 грудня 2015 року у місті Сімферополь Крим померла [PERSON], [INFO]. [PERSON]. є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. [PERSON] Крим визначена тимчасово окупованою територією відповідно до п.1 ч.1 ст.3 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку ст.1 цього Закону є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про смерть, видане Міністерством охорони здоров'я і соціального розвитку Російської Федерації та відділом запису актів цивільного стану Ленінського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану м. Севастополя не створюють правових наслідків на території України. Згідно п. 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до розяснень, наданих у п.18постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Згідно пункту 8 частини першої статті 367 суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved