Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа -свідоцтва про право власності на житло видане Кіровоградською міською радою народних депутатів, в якому не вірно вказано прізвище заявниці. Ухвалою судді від 14 квітня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Заявник до суду не з`явилась, повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання нею заявлених вимог. Представник заінтересованої особи КП «Правник» до суду не з`явився, повідомлявся належним чином, однак, заяви чи клопотань на адресу суду не надходило. Заінтересовані особи, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явились, повідомлявся належним чином . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, виходячи за наступного. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло належить на праві спільної сумісної власності квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). В даному свідоцтві було допущено помилку в написанні прізвища та було вказано « [PERSON] », замість « [PERSON] », хоча прізвище дітей в даному документі вказано вірно. Дана плутанина з написанням прізвища відбулась внаслідок видання документів, які видавались в СРСР, оскільки в них вказували «ПІБ» російською мовою. Також такі розходження мали місце і раніше, де в паспорті заявниці записано прізвище « [PERSON] », а в свідоцтві про шлюб - « [PERSON] » (а.с.3,5). З метою виправлення вищезазначеної помилки в позасудовому порядку заявниця звернулась 18.02.2021 року до Комунального підприємства «ПРАВНИК». Наслідком такого звернення стала рекомендація звернутись до відповідного юрисдикційного органу для врегулювання даного питання в судовому порядку, оскільки такі зміни не передбачені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.6,7). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй свідоцтва про право власності на квартиру. Даний факт підтверджується аналізом всіх доказів у сукупності. Обставини, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено. Судові витрати підлягають поділу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved