Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із заявою 24.01.2019 року, в якій просять суд розірвати шлюб, укладений між ними та зареєстрований 15.09.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №689; після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище « [PERSON] » без змін. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 15.09.2012 року вони зареєстрували шлюб, від якого [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів та фактично припинені з січня 2016 року. Відновлювати стосунки наміру вони не мають, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим. Врегулювавши між собою питання виховання, утримання неповнолітньої доньки та за обопільним погодженням визначивши її місце проживання з матір`ю [PERSON] , питання стосовно спільно нажитого майна, вони дійшли згоди щодо розірвання шлюбу за спільною заявою в порядку ст.109 СК України. Правом на участь в судовому засіданні заявники не з`явились, однак подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримавши пред`явлені вимоги. За даних обставин суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності заявників з урахуванням їх позиції по справі, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому. Інших заяв, клопотань від заявників не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши зміст та вимоги заяви, письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 15.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON]. укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №689 (а.с.7). В період перебування заявників в шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 24.05.2013 року (а.с.6). Судовим розглядом встановлено, що шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені з січня 2016 року, спільне господарство вони не ведуть, єдиного бюджету не мають. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №214/5551/16-ц від 02.11.2016 року, яке набрало законної сили 15.11.2016 року (а.с.21), присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі (а.с.18-20), подружжя погодило, що після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з матір`ю [PERSON] , з якою й значиться зареєстрованою (а.с.28), обумовили порядок участі батьків у вихованні дитини, права та обов`язки кожного з них. Заяву про розірвання шлюбу подружжям подано в порядку ст.109 СК України за попереднім погодженням, яка підлягає розгляду за правилами окремого провадження згідно з ч.3 ст.293 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом з письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто проживатиме окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Враховуючи характер окремого провадження, в якому заявлено вимогу про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, суд не з`ясовує причини розірвання шлюбу, не вживає заходів до примирення подружжя, або будь-яким іншим чином не вправі втручатись в їх особисте життя. В ході судового розгляду справи встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі обох з подружжя, після розірвання шлюбу особисті та майнові права жодного з подружжя та дитини не порушуватимуться, в межах встановленого законом строку заявники її не відкликали та наполягають на її задоволенні, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заяви із розірванням шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 15.09.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №689. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2012 року (а.с.7) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу заявник [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за доцільне залишити без змін з урахуванням заявлених нею вимог. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, п.51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», понесені заявниками судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved