Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

заявник звернувся до суду із вказаною заявою в якій просить встановити факт смерті його матері [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 27 березня 2016 року на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк померла його мати. Однак у звязку з відсутністю належним чином оформленого свідоцтва про смерть заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], що змусило його звернутися до суду. Учасники процесу до суду не прибули. Зважаючи що згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України встановлено невідкладний розгляд справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] є матірю заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії V-НО №296217. Згідно довідки про причини смерті №41/1 від 28 березня 2016 року [PERSON] померла від злоякісної інтоксикації. 30 березня 2016 року Будьоновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР №025006, про що складено актовий запис №345. Згідно відповіді Вишгородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області №2380 від 16 серпня 2016 року [PERSON] відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті у звязку з тим, що останнім на підтвердження факту смерті не предявлено медичний документ, форма якого відповідала б формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України №545 від 08 серпня 2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою її смерті - 27 березня 2016 року та місцем смерті - м. Донецьк. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть йому можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. За таких обставин подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved