Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду з зазначеною заявою і вказала,що 06.06.2015 року їй виповнилось 57 років і вона має право на пенсію за віком . Вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Голованівському районі для оформлення пенсії, але їй відмовили , оскільки в її трудовій книжці б/н , виданій 01.09.1973 року ОПУ Миколаївської взуттєвої фабрики, не вірно вказано її прізвище . На титульній сторінці на російській мові вказано «Гилева», на 17 сторінці в тій же трудовій книжці прізвище , ім.»я та по батькові вказано українською мовою «Гільова ». Вказані виправлення в трудовій книжці були внесені на підставі свідоцтва про укладення шлюбу і прізвище невірно було перекладено на українську мову. За даних обставин вона вимушена звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Факт , що має юридичне значення , їй необхідно встановити , щоб отримати право на пенсію . Просить встановити факт , що має юридичне значення , що трудова книжка без номера , видана 01 вересня 1973 року ОПУ Миколаївської взуттєвої фабрики на ім.»я « [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) [PERSON]» належить їй. В судове засідання заявник [PERSON] не з»явилася , надала суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, з»явитись в судове засідання не може за сімейними обставинами , вимоги підтримує і просить їх задовольнити . Заінтересована особа- представник Управління Пенсійного Фонду України в Голованівському районі Кіровоградської області в судове засідання не з»явився , надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність , заперечень проти вимог , заявлених [PERSON] , не має. Суд , дослідивши заяви [PERSON] , заінтересованої особи та матеріали справи дійшов до висновку , що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню. Судом встановлено , що 06.06.2015 року [PERSON] досягла пенсійного віку, тому звернулася до УПФ України в Голованівському районі для оформлення пенсії за віком , але їй було відмовлено так як трудовій книжці без номера , виписаній 01.09.1973 року ОПУ(училищем взуттєвої промисловості) Миколаївської взуттєвої фабрики на прізвище [PERSON], в 1977 році та в 1984 році прізвище заявника було змінено на «Закарлюка» та на «Гилева» , що суперечить її паспорту. Разом з тим , на 17 аркуші зазначеної трудової книжки прізвище заявника записано як і в паспорті «Гільова», що викликало сумніви в УПФ України щодо належності трудової книжки саме [PERSON]. Суд , вважає , що сумніви УПФ України повністю спростовані доданими до матеріалів справи документами. Так , з свідоцтва про народження заявника серії 11-ЯР № 488145 від 20.06.1958 року слідує , що дошлюбне прізвище заявника «Титаренко», а/с- 6. 26.06.1973 року заявник закінчила 8-й клас Грузянської середньої школи , одержала свідоцтво про восьмирічну освіту на прізвище «Титаренко» і з 01.09.1973 року вступила до професійно-технічного училища взуттєвої промисловості Миколаївської взуттєвої фабрики , де навчалася по 01.09.1975 року , отримала атестат № 1773 про закінчення училища на прізвище «Титаренко» та спеціальність « затяжчик взуття», а/с- 24-25. Аналогічний запис № 1 від 01.09.1973 року про зарахування на навчання міститься в її трудовій книжці , виписаній на прізвище «Титаренко» 01.01.1973 року , та № 2 від 01.01.1975 року про закінчення училища , а/с- 26. 29.07.1977 року [PERSON] уклала шлюб з гр.. [PERSON], актовий запис № 1648 і їй було присвоєно прізвище «Закарлюка», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб , а/с- 8 , тобто її прізвище з «Титаренко» на «Закарлюка» було змінено в трудовій книжці правомірно . 13.06.1984 року заявник шлюб розірвала , їй було залишено прізвище «Закарлюка» , а/с- 6 . 23.07.1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і їй було присвоєно прізвище «Гільова» , але оскільки свідоцтво про реєстрацію шлюбу було виписано на російській мові , її прізвище було записано на російській мові «Гилева». Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу було змінено прізвище заявника в трудовій книжці і записано на російській мові «Гилева». На підставі свідоцтва про реєстрацію шлюбу прізвище заявника було записано і в її паспорті серії ЕА № 396738 від 19.01.1998 року - на російській мові «Гилева», на українській мові згідно українського правопису «Гільова» , аналогічно записано і прізвище її чоловіка на штампі в паспорті про реєстрацію шлюбу «[PERSON]Ф.» , а/с- 21-22. Враховуючи викладене , суд вважає доведеним , що прізвище «Гилева», виписане російською мовою та прізвище «Гільова» , записане українською мовою це одне і те ж прізвище , тобто трудова книжка без номера , виписана 01.09.1973 року на ім.»я [PERSON] ([PERSON] , Гилева) належить заявнику [PERSON] . Даний факт підтверджується копією трудової книжки , а/с-4-5,26-30, копією свідоцтва про народження [PERSON], а/с-7, копією атестата про середню освіту , а/с- 23, копією атестата № 1773 про професійно-технічну освіту , а/с- 24 , копією атестата про восьмирічну освіту , а/с- 25, докази не викликають сумніву , вони є достовірними та вичерпними . Суд вважає, що звернення заявника до суду викликане необхідністю установлення факту , що має юридичне значення , так як від нього залежить виникнення її майнових прав. Іншого порядку встановлення даного факту діюче законодавство не передбачає. .

Outcome: approved