Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, а саме те, що свідоцтво про право власності на житло, яке видане 09.12.1994 року відділом приватизації житла «Івано-Франківськбуд», зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ 10.01.1995 року за реєстровим №2694/22, в якому прізвище співвласників квартири №22, що по вул.Тихого,2 в м.Калуші значиться як «Прокопів Володимир Петрович», «Прокопів Михайліна Королівна», належить [PERSON], який помер 01.01.2018 року та [PERSON], яка померла 01.07.1995 року. Заяву мотивує тим, що 01.01.2018 року помер батько заявниці [PERSON]. 10.01.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, який фактично прийняв спадшину, але не оформив свої спадкових прав після смерті матері [PERSON], яка померла 01.07.1995 року. До складу спадщини після смерті спадкодавців заявниці входить квартира [ADDRESS], яка належить померлим на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1994 року, виданого відділом приватизації житла «Івано-Франківськбуд». Проте листом від 15.01.2018 року нотаріусом повідомлено, що оскільки у наданих до спадкової справи документах містяться розбіжності, а саме у свідоцтві про смерть померлою зазначено «Прокопів Михайлину Каролівну», а у свідоцтві про право власності на житло співвласником зазначено «Прокопів Михайліна Королівна». Тому [PERSON] змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу. В судове засідання представник заявника не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву про встановлення факту підтримує та просить суд її задоволити. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо заяви про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що листом від 15.01.2018 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу [PERSON] заявниці [PERSON] повідомлено, що у наданих до спадкової справи документах містяться розбіжності, а саме у свідоцтві про смерть померлою зазначено «Прокопів Михайлину Каролівну», а у свідоцтві про право власності на житло співвласником зазначено «Прокопів Михайліна Королівна». (а.с.9). Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено в судовому засіданні, у свідоцтві про право власності на житло, яке видане 09.12.1994 року відділом приватизації житла фірми «Івано-Франківськбуд», зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ 10.01.1995 року за реєстровим №2694/22 (а.с.15) прізвища співвласників квартири №22, що по вул.Тихого,2 в м.Калуші, зазначені як «Прокопів Володимир Петрович», «Прокопів Михайліна Королівна». Натомість у свідоцтві про смерть та повторному свідоцтві про смерть (а.с.10,11) зазначено, що 01.07.1995 року померла [PERSON]. У свідоцтві про народження серії ЯТ №195659 від 01.03.1949 року (а.с.13) [PERSON], що видане на імя «Прокопив Владимир Петрович» (російською мовою) в графі «мати» значиться «Прокопив Михайлина Королевна» (російською мовою). Суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містять в матеріалах справи, а також пояснення заявника, викладені в заяві, свідчать про те, що в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 09.12.1994 року відділом приватизації житла фірми «Івано-Франківськбуд» помилково, у звязку із неправильним перекладом з російської мови на українську, імя та по батькові співвласника квартири помилково вказане, як «Прокопів Михайліна Королівна» замість правильного [PERSON]. Встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її цивільні права. Іншої можливості встановити цей факт заявниця немає, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України,

Outcome: approved