Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його бабусі [PERSON], [INFO], громадянки України, померлої 02 липня 2016 року у Кіровському районі міста Донецьку в Україні. Зазначив, що вказані обставини підтверджуються: довідкою про смерть №168 від 02 липня 2016 року, виданою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 міста Донецьку», де вказана причина смерті [PERSON]: хронічна судинно-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз з гіпертонічною хворобою, а також свідоцтвом про смерть зразку, що використовується на території, тимчасово непідконтрольній Україні. При зверненні заявника до Жовтневого районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть бабусі належного зразку, йому було відмовлено, оскільки ним для підтвердження факту смерті було предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, [PERSON] вимушений звернутися до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК, оскільки від цього факту безпосередньо залежить виникнення його особистих та майнових прав. Заявник не був присутній у судовому засіданні, у письмовій заяві, наданій суду просив задовольнити вимоги та розглянути справу за його відсутності. Представник Жовтневого районного у місті Маріуполі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області просив розглянути вказану справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВА №204643, виданого Київським РВ УМВС України в Донецькій області 15 січня 1996 року, [PERSON] народився 07 вересня 1977 року у місті Донецьку. Із довідки №1411005774 від 19 листопада 2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції вбачається, що останній проживає за адресою: [INFO]. На разі, заявник є онуком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії ІІІ-НО №411277, виданим 11 жовтня 1977 року, свідоцтвом про народження матері останнього [PERSON], серії ИФ №445819, виданим 13 березня 1952 року, а також свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] із [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON], серії І-НО №414284, виданим 26 травня 1973 року. Згідно паспорту громадянина України, серії ВС №029036, виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 26 жовтня 1999 року, [PERSON] народилася у 1930 році у д.Староновицька Клинцовського району Брянської області Російської Федерації. У довідці №1411017225 від 23 грудня 2014 року, виданою УПСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради, зазначена дата народження останньої 01 січня 1930 року. Судом встановлено, що [PERSON] померла 02 липня 2016 року у Кіровському районі міста Донецьку внаслідок хронічної судинно-мозкової недостатності, церебрального атеросклерозу з гіпертонічною хворобою, про що КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 міста Донецьку», розташованим на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, було видано довідку про причину смерті №168 від 02 липня 2016 року. Вказані обставини відображені також у свідоцтві про смерть, виданому Кіровським відділом запису актів цивільного стану на непідконтрольній території України 06 липня 2016 року. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За положеннями ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з цим, заявник звернувся до Жовтневого районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом №552/15.2-06-116 від 01 вересня 2016 року щодо розяснення порядку реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] було повідомлено, що реєстрацію смерті його родички за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав заявника, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved