Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки не мають можливості реалізувати своє право на власність (розпорядження, користування, володіння), просили суд встановити факт належності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свідоцтва про право на житло, виданого на підставі Розпорядження органу приватизації №33 від 22 вересня 1993 року, реєстровий напис на документі про право приватної власності вчинений Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 22 вересня 1993 р., з записом в реєстрову книгу № 2 за реєстровим номером: 268, на підставі якого заявники набули у приватну власність квартиру [ADDRESS] . Ухвалою від 23.09.2019 року відкрито провадження по справі. Заявники у судове засідання не з`явилися, повідомленим належним чином, доручили представляти інтереси своєму представнику [PERSON] . Представник заявника [PERSON] надала заяву про розгляд зави без її участі, заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи: Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, при розгляді заявлених вимог покладався на розсуд суду. Суд розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані належні та допустимі докази в їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що заявникам на підставі свідоцтва про право на житло від 22 вересня 1993 року належить квартира [ADDRESS] (а.с. 8). Свідоцтво про право на житло видане на підставі розпорядження органу приватизації №33 від 22 вересня 1993 року. При видачі зазначеного вище свідоцтва на право приватної власності на квартиру, були допущені помилки, які перешкоджають заявникам володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Так, в свідоцтві про право власності на квартиру, прізвища заявників записані з помилками, як « [PERSON] », « [PERSON] », [PERSON] »,що не збігається із записами їх прізвищ в паспорті громадянина України, РНОКППде їх прізвища зазначені, як « [PERSON] », « [PERSON] », [PERSON] » (а.с. 11-15). У технічному паспорті прізвище замовника технічної інвентаризації одного з заявників вказано [PERSON] (а.с.16-17). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 21 листопада 1981 року, зареєстрованого Дігтяревською селищною радою Срібнянського району, про що було зроблено 21 листопада 1981 року запис № 26, прізвище одного з заявників, який є батьком [PERSON] , [PERSON] записано вірно: [PERSON] (а.с.18). В паспорті матері [PERSON] та батька [PERSON] прізвища дітей вписані також вірно: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Внаслідок допущення помилок у наших прізвищах в Свідоцтві на право власності на житло, в нас на даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на наші прізвища. П.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з тим, що в правовстановлюючому документі заявників на квартиру допущені помилки в прізвищах, то відповідно і стає неможливим внесення державними реєстраторами відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а отже стає неможливим офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття нами речового права на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що перешкоджає заявникам володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до змісту Листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Ураховуючи те, що факт належності заявникам свідоцтва про право на житло підтверджується належними і допустимими доказами, а також те, що його встановлення безпосередньо впливає на можливість заявників реалізувати своє право власності на квартиру, заява підлягає задоволенню. Судові витрати на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved