Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини у будинку [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що за життя, а саме 06 січня 2007 року, його бабуся [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла йому, [PERSON] , та його брату [PERSON] . Десь із 2011 року стан здоров`я бабусі значно погіршився, тому він постійно проживав з нею та здійснював догляд, хоча зареєстрованим у її будинку не був. [INFO] [PERSON] померла. Враховуючи, що на час відкриття спадщини він фактично проживав із останньою, тому вважається таким, що прийняв спадщину за нею. У червні 2020 року як спадкоємець за заповітом він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, в.о. завідувача Перечинською державною нотаріальною конторою його повідомила, що відповідно до ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України спадщину він не прийняв, та рекомендувала звернутися в суд із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки факт постійного проживання із спадкодавцем підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а відсутність реєстрації створює йому перешкоди у реалізації належних йому спадкових прав, тому просить заяву задовольнити. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, заявлені ним вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечив. У судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнав та не заперечив проти встановлення факту спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [INFO] в с. Тур`я-Бистра Перечинського району померла бабуся [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стан Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 16 квітня 2020 року (а. с. 5-11). Також встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 10 виконкому Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 220 від 20 лютого 2020 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , була головою домогосподарства [ADDRESS] (а. с. 14). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок смерті належний їй житловий будинок [ADDRESS] та все своє майно, яке належало їй на той час та яке належатиме їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , 1975 року народження, та [PERSON] , 1981 року народження, мешканцям [ADDRESS] , в рівних долях, про що свідчить дублікат заповіту від 06 січня 2007 року, посвідчений секретарем виконкому Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 03 (а. с. 15). Згідно повідомлення в.о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори № 198/01-16 від 16 грудня 2020 року, виданого на підставі інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася (а. с. 40). Як вбачається з довідок Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала у будинку [ADDRESS] . На день її смерті будь-які інші зареєстровані особи у цьому будинку були відсутні, однак із бабусею без реєстрації проживав її онук [PERSON] (а. с. 13, 41). Разом з цим, відсутність реєстрації місця проживання заявника за останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] створює йому перешкоди у реалізації належного права на розпорядження спадковим майном (а. с. 16), тому з метою усунення таких просить встановити факт, що має юридичне значення. Так, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону Верховний Суд у справі №404/2163/16-ц не взяв до уваги доводи касаційної скарги, що відсутність реєстрації місця проживання відповідача за останнім місцем проживання спадкодавця є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. За таких обставин, вказаний висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, суд згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує до даних правовідносин. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає підставною заяву [PERSON] та доведеним факт його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини у будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Отже,

Outcome: approved