Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт, що він є за національністю німцем по лінії свого батька [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00015438100 від 03.06.2015 року його батько [PERSON] є за національністю німцем, який народився [INFO] у Німеччині, зокрема у м. Гамбург. Вказує, що на даний час він має намір відновити німецьку національність свого роду, який зберіг національну, культурну, релігійну та мовну самобутність. Встановлення даного факту необхідно йому для підтвердження статусу його німецького коріння та можливості подальшого проживання його та його сім'ї за кордоном. В судовому засіданні заявник та його адвокат [PERSON] заяву підтримали та просили суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву та просила задовольнити заявлені вимоги. Представник зацікавленої особи ВДРАЦС реєстраційної служби Черкаського РУЮ та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак скерували до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення заяви не заперечували. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в селі Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданого 03.03.1958 року. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.04.2014 року зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції у Черкаській області внести зміни до актового запису № 19 від 03.03.1958 року про народження [PERSON], [INFO], уродженця с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, змінивши національність його батька [PERSON] з «українець» на «німець». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьком [PERSON] є [PERSON], який за національністю є німцем. В своїй заяві заявник посилається на те, що має намір відновити німецьку національність свого роду, який зберіг національну, культурну, релігійну та мовну самобутність, способи прояву своєї індивідуальності, які не заборонені українськими законами та моральними засадами суспільства. Відповідно до довідки Черкаської міської громадської організації «Центр німецької культури «Відерштраль» № 2/2014 від 25.03.2014 року, [PERSON] являється членом даної організації, вступив до неї, як німець, в листопаді 2005 року з метою поглибленого вивчення німецької мови, національно-культурних традицій, звичаїв, німецьких обрядів та історії німців України. Його батько - [PERSON], [INFO], уродженець м. Гамбург, також являвся членом вищевказаної організації. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є керівником центру німецької культури «Відерштраль», підтвердила, що заявник являється членом їхньої організації з листопада 2005 року. Своїми вчинками, діями, поведінкою та рисами характеру, найкращим чином демонструє всі якості, притаманні німецькому народу. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні засвідчили, що знають заявника з народження. Свідок [PERSON] являється його рідним братом. Вказували, що ще до війни сім'я [PERSON] переїхала до їх села з Німеччини. Підтвердили, що всі односельчани завжди вважали батька заявника [PERSON] та самого заявника німцями. Заявник в судовому засіданні просив встановити факт його належності до національності «німець» по лінії свого батька [PERSON], на що слід зазначити наступне. Встановлення вказаного факту дасть можливість відновити заявнику національність, встановити національну приналежність та підтвердити німецьке походження. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно з ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно з частиною 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявник довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. За таких обставин, в судовому засіданні достовірно встановлено юридичний факт належності заявника до національності «німець» по лінії свого батька [PERSON].

Outcome: approved