Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою покликаючись на те, що вона, заявниця [PERSON] 28.08.1988 року уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить штамп у паспорті серії [NUMBER] , виданий Мостиським РВ УМВСУ у Львівській області 25.06.1996 року. Рішенням Мостиського районного суду від 22.06.2007 року шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 28.08.1988р. у Мостиському відділі ЗАГС Львівської області за актовим записом №42, - розірвано. Зазначає, що відповідно до актового запису про народження сина [PERSON] №05 від 20.01.1990 року, складений Мостиським РВ ДРАЦСу ГТУЮ у Львівській області, підставою для реєстрації народження дитини є актовий запис про шлюб №42 від 28.08.1988 року. Вказує, що відповідно до актових записів про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] за №72 від 18.09.2007р., складений Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області - шлюб, який розривається, зареєстрований 01 вересня 1988 року. Покликалась на те, що оскільки у неї, заявниці в документах є розбіжності щодо дати укладення шлюбу, то вона звернулась з відповідною заявою до Мостиського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] , складений Мостиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області - в частині виправлення «дати реєстрація укладення шлюбу» з « [INFO] » на « [INFO] ». Стверджує, що 23.10.2019 року згідно висновку Мостиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області їй, заявниці [PERSON] відмовлено у внесенні змін. З огляду на вищенаведене, просила суд встановити факт неправильності в актовому записі про шлюб за №42 від 01.09.1988 року, складеного Мостиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та внести зміни до вищевказаного актового запису про шлюб, складеного Мостиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, зокрема: у відомостях про дату реєстрації укладення шлюбу з « [INFO] » змінити на « [INFO] ». В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву, в якій зазначила, що вимоги поданої нею заяви підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд вказаної справи проводити у її відсутності. Заінтересована особа - представник Мостиського РВ ДРАЦСу ГТУЮ у Львівській області, в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій зазначив, що вирішення даного спору покладає на розсуд суду. Розгляд справи просить проводити у відсутності їх представника. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини такої, суд приходить до наступного висновку. Положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.1 ст.293 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. (ч.1 ст.294 ЦПК України). Як відомо із паспорта заявниці [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Мостиським РВ УМВС України у Львівській області 25.06.1996 року, штамп про укладення шлюбу з [PERSON] , 1961р.н., - дата реєстрації шлюбу 28.08.1988 року. Відповідно до актового запису про шлюб [PERSON] , та [PERSON] - №42 від 01.09.1988 року, складеного Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, - дата реєстрації укладення шлюбу 01 вересня 1988 року. Згідно актового запису про народження [PERSON] (сина заявниці [PERSON] ), - №05 від 20.01.1990 року, складеного Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області , підставою для реєстрації народження дитини є актовий запис про шлюб №42 від 28.08.1988 року, складений Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Із актового запису про розірвання шлюбу [PERSON] і [PERSON] за №72 від 18.09.2007 року, складеного Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області вбачається, що шлюб, який розривається зареєстрований 01.09.1988 року. Разом з тим, заявниця [PERSON] у зв`язку із розбіжностями у вищевказаних документах звернулась до Мостиського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області з проханням виправити дату її реєстрації шлюбу у актовому записі про шлюб за №42, складеного 01.09.1988 року Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, зокрема з «01.09.1988 року» замінити на «28.08.1988 року. Водночас, згідно з висновку Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 23.10.2019 року вбачається, що заявниці [PERSON] , було відмовлено у її проханні про зміну дати реєстрації шлюбу, у зв`язку з чим в подальшому така звернулась до суду із вказаною заявою. Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання із останніми змінами, внесеними 13.11.2017 № 3548/5. Відповідно до ч.5 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також «Правил проведення державної реєстрації актів цивільного стану», внесення змін, виправлень до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису. Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом за наявності достатніх підстав для цього. Відповідно до п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги наведене вище, досліджені у судовому засіданні докази, що підтверджують неправильність запису в акті громадянського стану про шлюб, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви [PERSON] , оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення документів. Спору про право не має, встановлення даного факту не суперечить закону і ніяким чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved