Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги заяви, з урахуванням її уточненої редакції, мотивовані тим, що [INFO] померла її донька - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Заявниця вказує, що 05.10.2001 року на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва, розпорядження №934, вона та її син - [PERSON] та спадкодавець стали власниками двокімнатної квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1\\3 частки на кожного, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. 30.10.2004 року вона та [PERSON] продали, а спадкодавець купила 2/3 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Також, 15.02.2002 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири стала власником однокімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. 20.07.2020 року за заявою заявника приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Качельніковим С.В. після смерті спадкодавця заведено спадкову справу №06/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 22.07.2020 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Качельнікова С.В. з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском передбаченого законодавством України шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, заявник є єдиною спадкоємицею майна спадкодавця, оскільки остання не мала ні чоловіка, ні дітей, а її батько помер ще до її смерті. Так, [INFO] помер чоловік заявниці та батько спадкодавця - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження з заявником та свідоцтвом про смерть. Після його смерті заявниця іншого шлюбу більше не укладала і проживала одна за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер син заявниці (брат спадкодавця) - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. У зв`язку з важким станом здоров`я, смертю усіх рідних (крім спадкодавця) та неможливістю самостійно себе обслуговувати заявниця переїхала на постійне місце проживання до спадкодавця у квартиру [ADDRESS] , в якій постійно проживала разом з донькою до дня її смерті, і де продовжує постійно проживати до сьогоднішнього дня. При цьому, спадкодавець доглядала за своєю хворою матір`ю та піклувалася про неї. Також, заявник та спадкодавець вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Факт постійного проживання заявника за адресою: [ADDRESS] , разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини також підтверджуються: актом про фактичне проживання особи від 18.08.2020 року, медичною картою амбулаторно хворого заявника, відповідно до якої вона проживає не за місцем своєї реєстрації, а в квартирі [ADDRESS] , чотирма довідками з медичної карти амбулаторно хворого від 08.10.2019 року, 21.10.2019 року, 20.04.2020 року та 04.08.2020 року, відповідно до яких заявник має багато важких захворювань і, як напередодні смерті спадкодавця, так і після смерті останньої, вона постійно зверталася за медичною допомогою саме з квартири [ADDRESS] , трьома рахунками та трьома фіскальними чеками щодо сплати цих комунальних послуг по квартири [ADDRESS] . Враховуючи викладене, заявниця звернулась до суду та просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2020 було відкрито провадження у справі та витребувано матеріали спадкової справи (а.с. 31). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2020 залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи територіальну громаду м.Києва в особі Київської міської ради. 10.11.2020 до суду надійшла уточнена заява, у якій заявниця просила встановити факт її постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини. У судовому засіданні представник заявниці вимоги заяви підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Качельніков С.В., у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлений належним чином. Надіслав заяву на адресу суду з проханням проводити судове засідання без його участі. Заінтересована особа: Київська міська рада, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час і місце розгляду справи по суті повідомлені належним чином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявниці і знає її з 1991 року підтвердила, що після смерті сина заявниці у 2005 році, [PERSON] постійно проживала разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті доньки, [PERSON] продовжила проживати у вказаній квартирі. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідка, дослідивши письмові матеріали справи та матеріали спадкової справи, дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про право на житло від 05.10.2001 року, виданим органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва, квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] в рівних долях кожному (а.с.11). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17). В подальшому, 30.10.2004 року [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Солом`янської РДА [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по 11.11.2019 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18). На підтвердження факту проживання заявниці за адресою: [ADDRESS] було надано медичну карту амбулаторного хворого [PERSON] , в якій вказана, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Медичною документацією підтверджені огляди заявниці лікарями на дому за вказаною адресою 08.10.2019,21.10.2019, 20.04.2020, 04.08.2020 (а.с. 20). Також до заяви додані квитанції про сплату комунальних послуг, оплачених заявницею. Згідно з свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 26.10.2019 року, [PERSON] померла [INFO] про, що складено відповідний актовий запис №713 Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.10). Відповідно до довідки про причини смерті до форми №106/о №010-4082 від 26.10.2019 причиною смерті вказано гостру ішемічну хворобу серця (а.с. 10). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Качельніковим С.В. заведено спадкову справу №06/2020 (а.с.14). Відповідно до матеріалів спадкової справи окрім заявниці з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Згідно з постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Качельнікова С.В. від 22.07.2020, вказано, що згідно з матеріалами спадкової справи № 06/2020 спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] , є її мати - [PERSON] [INFO] спадкоємець гр. [PERSON] , звернулась до Качельнікова С.В. , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно з поданими документами, заявою про прийняття спадщини та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] станом на 20 липня 2020 року не відкривалась, а також спадкоємець не проживала за однією адресою зі спадкодавцем, отже не може вважатись такою, що прийняла спадщину. Оскільки [PERSON] не звернулася у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не надала доказів на підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем - [PERSON] , на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що не прийняла спадщину і видати їй свідоцтва про право на спадщину неможливо (а.с. 15). Згідно з актом про фактичне проживання особи від 18.08.2020 року, мешканці будинку [ADDRESS] , підтверджують, що [PERSON] , яка не зареєстрований в квартирі [ADDRESS] в зазначеній квартирі фактично проживала протягом тривалого часу разом зі своєю дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , та продовжує проживати в зазначеній квартирі по теперішній час (а.с. 19). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до частин другої, сьомої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частиною першою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку, суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 01 січня 2004 року тощо. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.01.2019 року по справі №484/747/17. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Докази, які б спростовували обставину проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в матеріалах справи відсутні. Відсутність у заявника реєстрації за місцем проживання спадкодавця - її доньки, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки встановлення цього факту необхідне їй для оформлення прийнятої ним спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved