Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, якою просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у період з 1993 року по 1995 рік вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом з [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток). У 1995 році народився у них народився син [PERSON]. Після народження [PERSON] органом реєстрації актів цивільного стану був складений актовий запис про народження дитини № 404, в якому у графі «батько», зі слів заявника, був вказаний «[PERSON]». Заявник у судове зсідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у період з 1993 року по 1995 рік [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом з [PERSON], [INFO] [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. 19.06.2013 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чепигою Т.В., відповідно до якого заповідач призначив спадкоємцем [PERSON] належного йому на праві приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м.Харків, пров.Васильківський, 11. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], помер - [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року). Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14.12.2017 року по справі призначено судово-медичну, судово-генетичну експертизу. Згідно висновку експерта №958 від 15.02.2018 року [PERSON], померлий [INFO] року може бути біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO] Ймовірність даної події складає 99,9999998%. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. При цьому враховується дата народження дитини: якщо помер батько дитини, яка народжена після 1 січня 2004 р., факт його батьківства може бути встановлений на підставі різних доказів. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір'ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття. Згідно ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст.135 СК України. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В п. 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За таких обставин, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] та задовольняє вимоги заявника. На підставі викладеного і

Outcome: approved