Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Заявник звернулась до Київського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту приналежності заявнику правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за заповітом, р. 1-3326 від 16.09.2004 року. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказувала на те, що через помилку при транслітерації її прізвища з російської мови на українську, що мала місце в ході оформлення спадщини заявником після смерті [PERSON], у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, яке було видане заявнику, її прізвище вказано «[PERSON]», тоді як згідно облікової картки платника податків та зборів, а також згідно нотаріально посвідченого перекладу прізвища заявника, її прізвище українською мовою вказано «[PERSON]», та за вказаних обставин права заявника як власника майна на підставі зазначеного свідоцтва зазнають необґрунтованих обмежень, через що [PERSON] просила суд заяву задовольнити. В судове засідання сторони, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, не з'явились. Представник заявника звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала з викладених у заяві про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу підстав. Представник заінтересованої особи про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, проти задоволення вимог заявника не заперечував. Дослідивши надані заявником докази суд дійшов висновку про достатність відомостей про фактичні обставини справи та можливість її розгляду за відсутності сторін. Відповідно до ст. 10, ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до проведеного аналізу копії паспорту громадянина Російської Федерації [NUMBER], виданого на ім'я (російською мовою) «[PERSON]», уродженки м. Вознесенськ Миколаївської області, Україна, [INFO], копії офіційного перекладу такого паспорту, що здійснено перекладачем [PERSON] та посвідчено приватним нотаріусом ОМНО, [PERSON], і зареєстрованому відповідному реєстрі за №1493, прізвище вказаної особи перекладається на українську мову як «[PERSON]», копії картки фізичної особи - платника податків від 11.02.2008 року, копії свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом (від 16.09.2004 року, р.н. 1-3326) на квартиру, що знаходиться у [ADDRESS], за текстом якого ім'я спадкоємця вказано «[PERSON]» із зауваженням про російську транслітерацію прізвища спадкоємця - «[PERSON]», суд доходить висновку про те, що заявник, [PERSON] та вказана за текстом спірного свідоцтва - [PERSON] є однією і тією самою особою, та за такого вбачається, що заявником належним чином обґрунтовані обставини, що викладені у заяві про встановлення юридичного факту. Виходячи з вище викладеного, згідно п.1 ст.256 ЦПК України, відповідно до якого суд вправі розглядати справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються дійсними з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, враховуючи обґрунтовані посилання заявника на безпідставне обмеження її прав як власника зазначеного майна, що відбувається через невідповідність написання її прізвища, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

Outcome: approved