Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

заявники звернулися до суду із спільною заявою, в якій просять розірвати між ними шлюб, зареєстрований 25 листопада 2010 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3264. Обґрунтовують свої вимоги тим, що з 25 листопада 2010 року перебувають у шлюбі, мають малолітнього сина- [PERSON], [INFO] Зазначають, що шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально, втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Оскільки заявники переконались, що є різними людьми, спроби примиритись не дали позитивних результатів, тому просять задовольнити їх заяву і розірвати шлюб. В судове засідання заявники не з'явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять заяву задовольнити, оскільки таке рішення прийнято ними остаточно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 листопада 2010 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3264. Від шлюбу мають малолітнього сина- [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 15 серпня 2018 року заявники уклали нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання малолітнього сина, умов його утримання та участі батьків у його вихованні. Відповідно до умов вказаного договору після розірвання шлюбу син буде проживати з матір'ю, а батько буде надавати матері аліменти на утримання дитини в розмірі не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За умовами цього договору батько має право безперешкодно спілкуватися з дитиною, а мати не повинна перешкоджати цьому, батько має право безперешкодно забирати сина в будь-який час за умови завчасного повідомлення про це матері, родичі з боку батька мають право безперешкодно спілкуватися з дитиною. Отже, вказаним договором, як того вимагає закон, визначене місце проживання дитини та умови здійснення батьком, який буде проживати окремо, права на особисте виховання дитини, а також умови участі батька в утриманні дитини. Оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити, оскільки така відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved