Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи - [PERSON], недієздатною та встановлення опіки. Обґрунтовуючи заяву, посилається на те, що її син [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи із загального захворювання в зв'язку з важкою розумовою відсталістю, та постійно проживає разом з нею. Через хворобу він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, не здатний до самообслуговування, не може самостійно виконувати певні дії та нести за них відповідальність, потребує її постійної допомоги і опіки. З метою виконання в інтересах сина цивільних прав і обов'язків, забезпечення його лікування та догляду звернулася до суду і просить визнати недієздатним свого сина [PERSON] та призначити її опікуном над недієздатним сином, який є інвалідом ІІ групи. У судовому засіданні представник заявника за довіреністю [PERSON] доводи заяви підтримала, заявивши, що визнання [PERSON] недієздатним потрібно заявнику для оформлення опіки. Представник зацікавленої особи - Органу опіки та піклування Генічеської міської ради, за довіреністю Порохня Є.С., будучи належним чином повідомлений паро час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладався на розсуд суду. Суд, вислухавши заявника, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ч.1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки Генічеської ЦРЛ [PERSON] з 2002 року перебуває під «Д» - наглядом у психіатра, визнаний інвалідом ІІ групи. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 15.07.2014 року, судово-психіатричними експертами підтверджений встановлений лікувальним закладом діагноз захворювання [PERSON], і зазначено, що останній хворіє хронічним психічним захворюванням в формі параноїдальної шизофренії, безперервне -прогредієнтне протікання з вираженим дефектом психіки по змішаному типу, через що, на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Згідно ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Право чин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідно до ст. 241 ч.1 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Заява про визнання особи недієздатною та встановлення опіки підтверджується даними про особу, що зазначені у паспорті [PERSON], [PERSON]; даними: свідоцтва про народження [PERSON]; довідки з місця проживання; довідки про встановлення групи інвалідності; акту обстеження соціально-побутових умов; висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи.. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вище зазначених вимог. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved