Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], що настала [INFO] року в м.Ясинувата Донецької області. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є рідною сестрою [PERSON], який помер [INFO] року у м.Ясинувата Донецької області через хворобу. За життя брат постійно проживав в м.Ясинувата Донецької області. Місце смерті брата є м.Ясинувата - населений пункт, що розташований на території, непідконтрольній державній владі України. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, на підставі якого органом реєстрації актів цивільного стану здійснюється реєстрація смерті у відповідності до ст.13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановити факт смерті заявникові необхідно для отримання свідоцтва про смерть та подальшого оформлення спадщини, що залишилася після смерті брата. В судове засідання заявник не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити вимоги з підстав, викладених вище. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, до суду надыйшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст..257-1 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. З матеріалів заяви вбачається, що [PERSON] є сестрою [PERSON]. Цей факт підтверджується даними свідоцтва про народження №483563, виданого бюро записів актів громадянського стану 26.12.1972 року, даними свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 21.10.2008 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 07.03.2017 року Ясинуватським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану. З вказаного свідоцтва вбачається, що [PERSON], який народився [INFO] року у м.Ясинувата Донецької області, помер [INFO] року, про що 07.03.2017 складений відповідний запис акту №101. Місце смерті - м.Ясинувата. Відповідно до частин 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Форма наданого заявником для підтвердження факту смерті свідоцтва про смерть не відповідає формі, визначеній Кабінетом Міністрів України. Листом №543/15.1-04-04 від 21.03.2017 року Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено свідоцтво про смерть, форма якого не відповідає формі, визначеній Кабінетом Міністрів України. Однак, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказане свідоцтво підтверджує факт смерті [INFO] року [PERSON]. Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved