Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про оголошення померлою [PERSON] , [INFO] , яка являється бабусею заявника. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] вказав, що [PERSON] на початку 2000 року поїхала в [PERSON] в гості до свого рідного брата [PERSON] . По приїзду в [PERSON] остання прийняла рішення залишитися там та доглядати брата. Протягом 2000-2009 років між ними відбувалося нечасте листування, з якого стало відомо, що брат баби помер, а вона виявила бажання залишитися проживати за кордоном і що за нею доглядають працівники [PERSON] . Після цього листування між ними припинилось. В кінці 2019 року, після численних спроб відшукати відомості про бабу шляхом звернення з відповідними запитами до Міністерства закордонних справ України, консульства України в Бельгії, організації Червоного Хреста в Бельгії, проте відповідей не було. Згодом з організації [PERSON] в Бельгії [PERSON] отримав відповідь про те, що їх баба [PERSON] померла, про що надали копію свідоцтва про смерть, та рекомендували звернутися до Бельгійської служби для легалізації вказаного свідоцтва про смерть. Однак, всі його запити до відповідних служб Бельгії залишились без належного реагування і відповіді він до цього часу не отримав. Оголошення баби заявника померлою необхідне йому для оформлення спадкових прав на частину будинку, належного [PERSON] . Тому просить суд заяву задовольнити та оголосити його бабу [PERSON] померлою. Ухвалою від 03.08.2021 провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду. Протоколом автоматичного визначення присяжних від 05.08.2020 визначено склад присяжних по справі та включено до нього [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з необхідністю проведення зміни складу присяжних протоколом автоматичного визначення присяжних від 24.12.2020 змінено склад присяжних та включено до нього [PERSON] замість [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку зі зміною складу присяжних судом розпочато новий розгляд вказаної справи. В судовому засіданні заявник підтримав заяву в повному обсязі, просив її задовольнити, пояснивши, що в приблизно в 2000 2001 році його баба поїхала в гості до рідного брата в Бельгію, де і залишилася проживати. Після 2009 року зв`язок з нею обірвався. Після численних звернень до різних установ і організацій він дізнався, що його баба померла, але офіційного документального підтвердження цьому у нього не має і його запити до різних служб Бельгії позитивного результату не дали. Він має свідоцтво про смерть на бельгійській мові, натомість нотаріусу для вирішення питання про відкриття спадщини цього свідоцтва недостатньо, в органах РАЦСу її смерть не зареєстрована. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, підтримав доводи заявника та повідомив суду, що за наведених [PERSON] обставин наявні підстави для задоволення заяви та оголошення [PERSON] померлою. Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна (ст. 305 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У відповідності до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року заяви про встановлення факту смерті особи в певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Судом встановлено, що [PERSON] , 1926 року народження, протягом тривалого часу проживала в Бельгії. З наданого суду листа Товариства Червоного Хреста України від 09.10.2019 за вих. № 120146/15 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] та була похована на кладовищі м. Мільморт (Королівство Бельгія) на ділянці для родинних поховань «Bobrowych Fedir», PZ/R1/Е24. Також виходячи з пояснень заявника [PERSON] він має відповідне свідоцтво про смерть [PERSON] , яке видано уповноваженими органами Королівства Бельгії, натомість вказане свідоцтво не апостильовано. Апостиль міжнародна стандартизована форма заповнення відомостей про законність документа для надання його не території держав, які визнали таку форму легалізації. Порядок апостилювання документів регламентовано Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка підписана в м. Гаага 05.10.1961. Бельгия ратифікувала Гаазьку конвенцію 1961 року 11.12.1975, вступила в силу конвенція для Бельгії 09.02.1976. Україна приєдналась до Гаазької конвенції 1961 року 2 квітня 2003 року, вступила в силу вказана конвенція для України 22 грудня 2003 року. У зв`язку з наявністю заперечень зі сторони Королівства Бельгія щодо приєднання до дії Гаазької конвенції України, які згодом були відкликані, вступила в силу Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, між Україною та Бельгією 05.07.2004. Відповідно до статті 1 Конвенції, вона поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються, в тому числі, адміністративні документи, офіційні свідоцтва. Зі змісту статті 2 Конвенції вбачається, що кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений (статті 3 Конвенції). Відповідно до статті 5 Конвенції апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в Королівстві Бельгія, як юридичний факт, з яким пов`язано настання певних юридичних наслідків, зафіксовано органами влади Королівства Бельгії, які видали на підтвердження цього факту відповідне свідоцтво про смерть, яке потребує апостилювання для його легалізації на території України. Підстави оголошувати [PERSON] померлою, визначені статтею 46 Цивільного кодексу України, судом не встановлені. Крім того, суду своїм рішенням не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством (в даному випадку Гаазькою Конвенцією 1961 року) віднесені до компетенції іншого органу. За таких обставин заява [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed