Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO] року в м. Харцизьк Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, у віці 79 років померла її мати [PERSON], що підтверджується довідкою про причину смерті [NUMBER] від [INFO] року. Проте, свідоцтво про смерть [PERSON] містить печатку, яка різниться з відбитком печатки державного органу України. З метою реєстрації смерті матері вона звернулася до Мирноградського міського відділу ДРАЦС, але отримала відмову. Встановлення факту смерті матері, їй необхідно для оформлення спадкових прав в органах нотаріату та отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Просить встановити факт смерті в м. Харцизьк, с. Гірне, [INFO] року [PERSON], [INFO], уродженки шахта 32-33 Сніжнянського району Донецької області, останнє місце фактичного мешкання та реєстрації: [ADDRESS]. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи: Мирноградського міського відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 247 ЦПК України у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву заявниці, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05.09.1957 року [PERSON] народилася [INFO] року та її матір'ю зазначена [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] 10.11.1978 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу отримала прізвище «[PERSON]», про що зроблено відповідний актовий запис № 570. Відповідно до дублікату довідки від 28.03.2018 року № 0000343064/20003 [PERSON] взята на облік, як особа, переміщена з тимчасово непідконтрольній території України та районів проведення [ADDRESS]. Фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. З медичного свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO] року, довідки про причину смерті від [INFO] року, свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 06.02.2018 року та договору про організацію та проведення захоронення померлого № 1451 від [INFO] року, виданих на тимчасово непідконтрольній території України вбачається, що [INFO] року в селищі Кринична міста Макіївка Донецької області у віці 79 років померла [PERSON], [INFO], причина смерті: ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз СН2А, гіпертонічна хвороба ІІ стадії. Згідно відмови Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 15.30-23-898 від 20.03.2018 року заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в смт. Кринична м. Макіївка Донецької області, оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред'явлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, або рішення суду про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Як встановлено судом документи, які підтверджують факт смерті були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому дані документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють будь-яких правових наслідків, в зв'язку з чим донька померлої позбавлена можливості зареєструвати смерть своєї матері в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає надані заявницею документи, які підтверджують факт смерті її матері, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], але при цьому не може визнати їх належним та допустимим доказом, оскільки вони видані органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що заявниці органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації смерті особи на території України, а в інший спосіб це зробити вона не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав заявниці слід встановити факт смерті її матері на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявниці свідоцтва про смерть. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявниці, суд не повертає сплачену нею при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved