Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту народження дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона 31.10.2016 року у м. Донецьк народила сина [PERSON], про що їй 01.11.2016 року було видано медичне свідоцтво про народження №1757. Але медичне свідоцтво про народження видано на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні, та вважається недійсним. 28.03.2017 року [PERSON] з метою державної реєстрації народження сина як громадянина України звернулась до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації, однак їй було відмовлено на підставі того, що медичне свідоцтво про народження дитини було видано незаконним органом на території, яка тимчасово не підконтрольна Україні. Просить суд встановити факт народження [PERSON], [INFO] у м. Донецьк, Донецької області, Україна. Заявниця [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, також заяву підтримала та просила її задовольнити. В судове засідання представник Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини. Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 рок, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Як вбачається з копії паспорту, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] . Як вбачається з медичного свідоцтва про народження №1757, яке видано 01.11.2016 року Донецьким регіональним центром охорони материнства та дитинства Донецької Народної Республіки, 31 жовтня 2016 року [PERSON] народила сина. Таким чином, факт народження [PERSON] підтверджується наданими суду доказами. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищевказані документи є недійсними і не створюють правових наслідків. Як вбачається з відмови Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №15.13-24-1637 від 28.03.2017 року, заявниця зверталась до відділу ДРАЦС з питанням щодо державної реєстрації народження дитини. Однак, заявниці було відмовлено в проведенні державної реєстрації народження та розяснено, що предявлений медичний документ не є дійсним і не створює правових наслідків, оскільки видано не територіальним органом Міністерства охорони здоровя України. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, у звязку з виникненням у народженої дитини прав громадянина України, які вона набуває після отримання свідоцтва про народження, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її сина [PERSON], 31 жовтня 2016року народження, виданого державним органом України. Також заявниця просить записати батька відповідно до ст.135 ч.1 СК України з її слів [PERSON], що не суперечить діючому законодавству та підлягає задоволенню.

Outcome: approved