Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Горлівка, Центрально-Міський район Донецької області. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що 07.09.1973 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Реєстрація шлюбу відбулася у міському районному відділі ЗАГС Вірменської PCP, про що зроблено відповідний актовий запис в книзі реєстрації шлюбів №117. Її чоловік [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Горлівка Центрально-Міський район, про що видана довідка про причину смерті №1395 від 15.06.2020 зазначена довідка видана Республіканським бюро судово-медичної експертизи. 15.06.2020 року міським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки було видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2020. [PERSON] звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області для того, щоб зареєструвати смерть чоловіка, однак 16.09.2020 отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки надала довідку про причину смерті, яка видана на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тобто довідка про причину смерті, а також свідоцтво про смерть, яке було видане міським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки - не дійсне. Враховуючи зазначене, у проведенні державної реєстрації смерті на підставі пред`явлених документів відмовлено. У зв`язку з цим вона не може зареєструвати смерть чоловіка та реалізувати свої спадкові права. Заявник надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, без фіксації технічними засобами та просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 07.09.1973 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Реєстрація шлюбу відбулася у міському районному відділі ЗАГС Вірменської PCP, про що зроблено відповідний актовий запис в книзі реєстрації шлюбів №117. Її чоловік [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Горлівка Центрально-Міський район, про що видана довідка про причину смерті №1395 від 15.06.2020 зазначена довідка видана Республіканським бюро судово-медичної експертизи. 15.06.2020 року міським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки було видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2020. [PERSON] звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області для того, щоб зареєструвати смерть чоловіка, однак 16.09.2020 отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки надала довідку про причину смерті, яка видана на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тобто довідка про причину смерті, а також свідоцтво про смерть, яке було видане міським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки - не дійсне. Враховуючи зазначене, у проведенні державної реєстрації смерті на підставі пред`явлених документів відмовлено. У зв`язку з цим вона не може зареєструвати смерть чоловіка та реалізувати свої спадкові права. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Як передбачено ч. 1\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно\~ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у таких справах підлягає негайному виконанню. Дане рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the\~Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»),\~де,\~ґрунтуючись на\~Консультативному висновку\~Міжнародного суду\~(ООН)\~у справі\~Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Оскільки реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану здійснювалася на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, то маються підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені у ній обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Відповідно до ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved