Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 07 липня 2000 року померла [PERSON]. 24 грудня 2001 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 8,00 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Павлівської Другої сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка належала [PERSON], яка померла 07 липня 2000 року. Батько заявника фактично спадок після смерті своєї дружини отримав, але нотаріально його не оформив. За життя мати заявника розпорядилася своїм майном, склавши заповіт на її ім’я. Після смерті батьків позивач розпорядилася їх особистими речами та розпоряджається спірною земельною ділянкою, тобто фактично спадок після їх смерті прийняла, але не звернулася з заявою до нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадку в установлений законом строк, оскільки не була обізнана стосовно наявності сертифікату на право власності на землю та заповіту на її ім’я та лише у жовтні 2013 року від родичів дізналася про їх існування. Отримавши заповіт вона знайшла помилку в написання її ім’я, допущену працівниками Павлівської другої сільської ради Лозівського району, Харківської області. Так, в заповіті ім’я заявниці значиться [PERSON], замість правильного [PERSON]. В зв’язку з чим просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу – заповіту [PERSON], завіреного 29 лютого 2000 року секретарем виконавчого комітету Павлівської Другою сільської ради Лозівського району, Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 174. Заявник [PERSON] в судове засідання не з’явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих письмових доказів. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з’явився, але надав суду свою заяву відносно заявлених вимог, в якій просив розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 липня 2000 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-ВЛ № 230232, виданим Павлівською Другою сільською радою Лозівського району, Харківської області 09 липня 2000 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна частка (пай), площею 8,00 умовних кадастрових гектарів, розташована на території КСП ім.. Войкова, с. Павлівка Друга, Лозівського району, Харківської області, яка належала померлій на підставі рішення Лозівської райдержадміністрації Харківської області, що підтверджується копією сертифікату серії ХР № 0159910 на право на земельну частку (пай), виданого на ім’я [PERSON]. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт на ім’я заявниці по справі. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є заявниця по справі та [PERSON], який 24 грудня 2001 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 311375, виданим Картамишанською сільською радою Первомайського району, Харківської області 25 грудня 2001 року, не встигши прийняти обов’язкову частку в спадковому майні, оскільки на день смерті дружини проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, але правовстановлюючі документи на спадок не отримав. Спадкоємцями після смерті [PERSON] та [PERSON], є заявниця по справі. [PERSON] по справі фактично спадок прийняла після смерті матері, але з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадку після її смерті не зверталася, оскільки не була обізнана стосовно спадкового майна. Так, лише зі слів родичів, які перебираючи речи покійної матері знайшли сертифікат на земельну частку (пай) та заповіт на її ім’я, і лише після цього, а саме в жовтні 2013 року повідомили про це заявницю. На даний час заявниця вирішила прийняти спадщину після смерті матері, але в результаті збору документів було виявлено, що в заповіті, який складено [PERSON] та посвідчено Павлівською Другою сільською радою Лозівського району, Харківської області її ім’я вказано на «Галина», замість правильного ім’я «Ганна», як вона значиться відповідно до паспорта серії МК № 749284, виданого Пісочинським ВМ Харківського РВУМВС України в Харківській області 27 січня 1998 року. В зв’язку з вказаною опискою в заповіті заявник не має можливості отримати спадщину після смерті своєї матері. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім’я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім’ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме – прийняття спадщини. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved