Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, якою просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричний заклад КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» для проведення обстеження та лікування. В обґрунтування заяви посилався на те, що [PERSON] був доставлений 22 вересня 2016 року до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» на підставі заяви його опікуна [PERSON], після чого оглянутий черговими лікарями-психіатрами Обласної психіатричної лікарні №1 у приймальному відділенні лікарні, які за результатами такого огляду зробили висновок щодо необхідності госпіталізації хворого до психіатричного закладу для обстеження та лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного стану, який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих, а також суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі ненадання психіатричної допомоги. 23 вересня 2016 року [PERSON] був оглянутий комісією у складі: заступника головного лікаря з медичної частині лікаря-психіатра [PERSON], завідуючого відділенням лікарні лікаря-психіатра [PERSON], лікарів-психіатрів [PERSON], [PERSON], яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в умовах стаціонару. У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] [PERSON], який є опікуном хворого, у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглянути у її відсутність. Прокурор в судовому засіданні проти госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу не заперечував. Особа, у відношенні якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судове засідання не викликалася, оскільки згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2008 року є недієздатною особою та у цей час не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоровя, про що вбачається з повідомлення заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] та завідуючого 7 відділення лікарні [PERSON] Суд, вислухавши пояснення заявника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2008 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON]. За змістом ч. 1ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Судовим розглядом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його опікуна, 22 вересня 2016 року о 10.30 годині його госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». В той же час,рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідаєКонституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як вбачається з виписки з історії хвороби [PERSON] № 2998/2016, [PERSON] захворів в 2007 році, знаходився на лікуванні в ГПНД № 3 з діагнозом: виражена деменція сочетанного ґенеза, ІХС, ГХ Пст, інвалід 2 групи безстроково. На час огляду його психічний стан: продуктивний контакт утруднений. Чує голоси, розмовляє з ними, агресивний к оточуючим. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] страждає важким психічним розладом у формі виражена деменція сочетанного ґенеза, ІХС, ГХ Пст., внаслідок чого може бути небезпечним для себе і оточуючих, не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, може заподіяти значну шкоду своєму здоровю у разі ненадання йому психіатричної допомоги та погіршення психічного стану. [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару, [PERSON] у звязку з психічним станом та недієздатністю не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару згідност. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної [PERSON] України з прав людини щодо відповідностіКонституції України окремих положеньстатті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно достатті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, особа, яка страждає на психічний розлад,може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є недієздатним, що виключає можливість отримання його усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Також встановлено, що саме на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його опікуна [PERSON], недієздатного госпіталізовано до психіатричного закладу, тобто госпіталізацію проведено за згодою його законного представника. З огляду на те, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, відповідно до вимог ст. 8 ЦПК України, судом застосовується положенняст. 282 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved