Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, яку було уточнено, про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Алушта Кримської області, громадянина України, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , визнавши датою його смерті [INFO] , а місцем смерті - м. Севастополь Автономної Республіки Крим, виходячи з такого. Заявниця є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження. [INFO] її чоловік помер, у зв`язку з чим були виданідовідка про смерть № с-00468 від 02.03.2020 року та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2020 року. Отримані документи про смерть є не дійсними, бо видані на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Для отримання свідоцтва про смерть чоловіка заявниця звернулася до Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління міністерства юстиції, але відповіддю № 20.51-59-80 від 04.06.2020 року, їй було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті було надано свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не є підставою для державної реєстрації смерті. Таким чином, на теперішній час вона не може здійснити державну реєстрацію смерті чоловіка та отримати свідоцтво про його смерть у Мангушському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління міністерства юстиції. Встановлення факту смерті чоловіка заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть зразку, встановленого законодавством України. Іншим чином встановити даний факт можливості немає. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, на своїх вимогах наполягає, просить суд задовольнити в повному обсязі. Від Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління міністерства юстиції до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника відділу. Проти задоволення заяви, з урахуванням уточнень, не заперечують. У відповідності до вимог ст. ст. 223, 247 ч. 2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, дійсно [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.04.2002 року. [INFO] чоловік заявниці помер, що підтверджується довідкою про смерть № с-00468 від 02.03.2020 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2020 року. Відповідно до відомостей, що містяться в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13 жовтня 1999 року на ім`я [PERSON] , заявниця зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Для отримання свідоцтва про смерть заявник звернулася до Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління міністерства юстиції, однак відповіддю № 20.51-59-80 від 04.06.2020 року, їй було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті було надано свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не є підставою для державної реєстрації смерті. Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно із п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014р. сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тому зазначені вище документи, які свідчать про смерть, відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. В зв`язку з чим заявниця не може зареєструвати смерть свого чоловіка. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров`я України. Встановлення факту смерті чоловіка має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved