Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме просять встановити, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, є батьком [PERSON], [INFO] та дідусем [PERSON], [INFO]. Заяву мотивують тим, що [INFO] року помер [PERSON], який був батьком [PERSON] та дідусем [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на кошти в банківських установах. Коли заявники звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їм було відмовлено, оскільки при вивченні документів нотаріусом було встановлено, що відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між ними та покійним [PERSON], а саме на розбіжність у їхніх прізвищах, оскільки у них в прізвищі є апостроф, а у прізвищі покійного відсутній апостроф. У зв'язку із цим їм не видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням після смерті [PERSON] Тому заявники змушені звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявники [PERSON]. та [PERSON]. подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, заяву про встановлення факту підтримують та просять суд її задоволити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо заяви про встановлення факту родинних відносин не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз'яснює, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.14), батьками записані [PERSON] та [PERSON]. А згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.13) [PERSON] та [PERSON] були подружжям. Окрім цього, в свідоцтві про смерть (а.с.11) зазначено, що [PERSON] народився [INFO]., та у водійському посвідченні (а.с.17) [PERSON] зазначено, що він народився [INFO]. Також в паспорті (а.с.16) [PERSON] вказано, що він народився [INFO]. А з фотографії паспорта та фотографії посвідчення водія встановлено, що ці два документи видані одній і тій самій особі. [PERSON] [INFO].н. є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Отже, суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, а також пояснення заявників, викладених в заяві, свідчать про те, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, є батьком [PERSON], [INFO] та дідусем [PERSON], [INFO]. Встановлення цього факту породжує для заявників юридичні наслідки, від яких залежать їхні цивільні права. Іншої можливості встановити цей факт заявники немають, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України,

Outcome: approved