Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON], [INFO], громадянина України, вказавши місце народження дитини: Україна, місто Донецьк. В обґрунтування вимог пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого у них 18 червня 2016 року в Центральній міській клінічній лікарні №24 міста Донецька народився син, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження №439. При зверненні заявника до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження, йому було відмовлено, оскільки ним для підтвердження факту народження дитини предявлено медичний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, [PERSON] звернувся до суду для вирішення спірного питання. Заявник надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] просила здійснити розгляд цивільної справи за її відсутності, просила задовольнити заяву у повному обсязі. Від представника зацікавленої особи до суду надійшла письмова заява із проханням розглянути справу у його відсутність та вирішити справу на розсуд суду. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Онуфрієва) [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2013 року, актовий запис №84 від 27 квітня 2013 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку. Від шлюбу у них 18 червня 2016 року народився син. Відповідно до медичного свідоцтва про народження №439, виданого Центральною міською клінічною лікарнею №24 міста Донецька 18 червня 2016 року, (за формою первинної звітної документації №103/у, затвердженого наказом ДНР), [PERSON] 18 червня 2016 року о 20-45 годині народила хлопчика, дитина народилася живою, вагою 3150г. Згідно листа Жовтневого районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за вих.№ 392/15.2-06-116 від 13.07.2016 року [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої 18 червня 2016 року у матері [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини предявлено медичний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як вбачається зі змісту наказу Мінюсту від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 ст.144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. З огляду на викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди, а отже, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є дитина та її батьки, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення поданої заяви.

Outcome: approved