Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Заявник звернувся з заявою про надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] , [INFO], що проживає у [INFO], інвалід I групи. Заява мотивована тим, що 23.07.2016 року [PERSON] за викликом опікуна повторно госпіталізована до гострого психіатричного відділення. Їй встановлений діагноз «Деменція внаслідок епілепсії». За висновком комісії лікарів-психіатрів [PERSON]\~у звязку психічним розладом потребує психіатричної допомоги для чого її необхідно госпіталізувати до стаціонару. Вважають, що без відповідного рішення суду це не можливо. В судовому засіданні представник закладу, він же лікар-психіатр, підтримав заяву у повному обсязі. Зокрема зазначив, що [PERSON] внаслідок психічного захворювання потребує стаціонарного лікування. Її поведінка шкодить їй самої. Законний представник підтримав заяву. [PERSON] з заявою не погодилася але чому пояснити не змогла. Прокурор вважає, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу підлягає задоволенню, так як для цього наявні всі підстави. Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 1980 року [PERSON], [INFO], що проживає у [INFO], хворіє на психічне захворювання. У звязку з захворюванням їй встановлено I групу інвалідності. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від\~ 17.02.2015 року визнана недієздатною, справа №592/12159/14-ц. [PERSON] призначено опікуном. У звязку з психічним захворюванням [PERSON] з 1980 року перебуває на обліку, неодноразово перебуває на лікуванні. Востаннє з 19.02.2016 року до 04.03.2016 року вона була госпіталізована до закладу.\~ 23.07.2016 року [PERSON] за заявою опікуна повторно госпіталізована до гострого психіатричного відділення ОКЗ «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер». Їй встановлений діагноз «Деменція внаслідок епілепсії». За висновком комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 23.07.2016 року [PERSON] у звязку з тяжким психічним розладом потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Така госпіталізація особи здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу за рішенням суду без її усвідомленої згоди, якщо її лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Госпіталізація особи до психіатричного закладу призводить до певних обмежень її прав. Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 8, 29, 55 Конституції України гарантують кожному право на недоторканість та неприпустимість обмежень свободи без відповідного рішення суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за своїм станом здоровя потребує лікування в умовах стаціонару. Таке лікування відповідає її інтересам та інтересам оточуючих. На підставі викладеного та

Outcome: approved