Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], померлого [INFO], відносно [PERSON], яка народилась [INFO] в місті Одеса. Свої вимоги мотивує тим, що її покійна донька [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вела спільне господарство з [PERSON] В період сумісного проживання у них народилась донька [PERSON], яку вони спільно виховували та утримували, [PERSON], у свою чергу, визнавав себе батьком дитини. Однак, згодом [PERSON] помер та після його смерті залишилась спадщина. На даний час вона (заявниця) призначена опікуном своєї онуки - [PERSON], яка бажає прийняти спадщину після смерті батька, проте нотаріус відмовив їй в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я малолітньої [PERSON], оскільки відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між малолітньою [PERSON] та померлим [PERSON] і рекомендував звернутись їй до суду з відповідною заявою. У зв'язку з викладеним вона змушена звернутись з даною заявою до суду. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні на заяві наполягали, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, свідків, приймаючи до уваги заяву представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. В період сумісного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі внесено відомості щодо батька дитини у відповідності з ч. 2 ст. 55 КпШС (1969 року), тобто запис про батька дитини в книзі записів народжень провадився за прізвищем заявника, як матері дитини, а ім'я, по-батькові та національність батька дитини було записано за вказівкою заявника (а.с.31). Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] з 2006 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS], відповідно до довідки Граденицької сільської ради Біляївського району № 491 від 24.03.2014 року (а.с.15). Вони спільно виховували та утримували дитину [PERSON], що підтверджується довідкою Граденицької сільської ради Біляївського району № 699 від 24.04.2014 року (а.с.4). [INFO] [PERSON] померла, згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 184256 (а.с.11). Незабаром, а саме [INFO] помер [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис про смерть № 55 від 05 вересня 2009 року (а.с.40). Після його смерті залишилась спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. Факт належності померлому зазначеного нерухомого майна підтверджується записом в погосподарській книзі під № 1616-1 на стор. 182-183 за 2011-2015 роки, відповідно до довідки № 489 від 24.03.2014 року (а.с.14). На даний час за вищевказаною адресою зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Граденицької сільської ради Біляївського району № 490 від 24.03.2014 року (а.с.13). 27 січня 2012 року заявниця [PERSON], яка діє як опікун від імені малолітньої [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.38). Проте, листом № 53/02-14 від 27 січня 2012 року їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я малолітньої [PERSON] у зв'язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між малолітньою [PERSON] і [PERSON], та рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою (а.с.52). Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що судам при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття. В ст. 53 КпШС України зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Той факт, що померлий [PERSON] визнавав своє батьківство відносно [PERSON] підтверджується довідкою Граденицької сільської ради Біляївського району № 698 від 22.04.2014 року (а.с.5). Цей факт також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], стверджуючи про проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім'єю та спільне виховання і утримання ними дитини [PERSON] Зазначені показання свідків є послідовними, узгодженими, відповідають іншим доказам та матеріалам справи. Показання свідків щодо факту батьківства узгоджуються із зазначенням у свідоцтві про народження [PERSON] її по-батькові саме «[PERSON]». На думку суду, зазначені докази доводять факт батьківства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], оскільки вони свідчать про те, що той від народження доньки визнавав себе її батьком, та доводять об'єктивність пояснень заявниці про те, що [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім'єю. У достовірності зазначених доказів сумніву немає. Будь-яких доказів, які б спростовували доводи заявниці та показання зазначених свідків не надано, не містять їх і матеріали справи. Таким чином, проаналізувавши всі вищенаведені докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню та можливо встановити факт батьківства [PERSON] відносно його доньки [PERSON]

Outcome: approved