Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Заявники 03.02.2014 року звернулися до суду із заявою, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій вказали, що 06.07.1993 року їхнім батькам, [PERSON] та [PERSON], Службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» було видано свідоцтво на право власності на житло № 721, зареєстроване Селидівським БТІ в книзі реєстрації 05.08.1993 року за № 3391 і технічний паспорт на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Під час внесення записів до свідоцтва про право власності на житло і в технічному паспорті було зроблено описки, а саме в графі «по-батькові» замість правильного російською мовою «[PERSON]» зазначено «[PERSON]», а також скорочено записано прізвище, ім'я та по-батькові дружини, а саме зазначено російською мовою «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». У зв'язку з допущеними при оформленні свідоцтва про право власності на житло і технічному паспорту, заявники на теперішній час не мають можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Просять суд встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло № 721 видане 06.07.1993 року Службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» і технічний паспорт на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] належать спадкодавцям: [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], який помер [INFO] року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила задовольнити заяву, та розглядати справу без її участі. Заявник [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити заяву. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Селидівська територіальна громада у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 721 видане 06.07.1993 року Службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить російською мовою «[PERSON]» та його дружині, російською мовою зазначено «[PERSON]». Як вбачається з технічного паспорту на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], по-батькові власника квартири зазначено російською мовою «[PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 17.08.2006 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис № 323. Відповідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 10.05.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис за № 163. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали після смерті батька [PERSON] спадщину у вигляді сум грошових внесків, вкладів в установах банку, а також недоотриману ним в УПФУ м. Селидове Донецької області пенсію. Постановою приватного нотаріусу Селидівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 11.01.2014 року, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з копії паспорту громадянина України серія [NUMBER], виданого 09.03.1998 року Селидівським МВ УМВС України у Донецькій області, по-батькові [PERSON] російською мовою зазначено «[PERSON]». Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його оскарження, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пленум Верховного Суду України п.12 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 зазначає, що відповідно до ст. ст. 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 274 ЦК України обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Цивільним Кодексом України, Конституцією України та іншими законами України можливе лише у випадках передбачених ними. В судовому засіданні встановлено, що при видачі свідоцтва про право власності на житло було допущено помилку, а саме в графі «по-батькові» замість правильного російською мовою «[PERSON]» зазначено «[PERSON]», а також скорочено записано прізвище, ім'я та по-батькові його дружини, зазначено російською мовою «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Отже, суд констатує, що в судовому засіданні підтверджено і ніким не спростовано ту обставину, що свідоцтво про право власності на житло № 721 видане 06.07.1993 року Службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» і технічний паспорт на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] належать спадкодавцям: [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], який помер [INFO] року. Враховуючи, що встановлення даного факту має юридичне значення для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, вимога заявників щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved