Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з даною заявою, якою просять встановити юридичний факт належності їм заявникам правовстановлюючого документа: свідоцтва про право власності № б/н від 24.06.2004 року на квартиру [ADDRESS] , виданого Болградською міською радою Одеської області на підставі рішення виконкому Болградської міської ради Одеської області від 22.06.204 року за №242, яке дійсно належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки, як з`ясувалося на даний час в свідоцтві про право власності невірно зазначено, прізвище заявника [PERSON] , а саме замість (мовою оригіналу - російською) « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », а в імені заявника [PERSON] замість (мовою оригіналу - російською) « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою суду від 12.06.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 16.07.2020 року о 10:00 годині. Заявники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно вимог чинного законодавства (а.с.40), подали відповідні заяви, та просили розгляд справи провести у їх відсутність (а.с.52, 53, 54, 55). Представник заінтересованої особи - Болградської міської ради Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно вимог чинного законодавства (а.с.40). Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та повідомив про відсутність заперечень щодо заяви (а.с.56). Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд вважає, що заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав. Конституція України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини поділяються на юридично значимі та юридично байдужі, з якими право не зв`язує будь-яких юридичних наслідків. Таким чином, не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі чи в силу будь-яких особливих властивостей, а в результаті визнання їх такими державою та закріплення у законі. Так, ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно положень ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Главою 6 ЦПК України врегульовано порядок розгляду судом справ про встановлення юридичних фактів. Статтею 315 ч.1 п.6 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, дані відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: ст.293-294, 315-319 ЦПК України , п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року. При розгляді даної справи судом встановлено наступне: За заявниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Болградським БТІ за № 302/24.06.2004 року зареєстровано право власності по 1/4 частині за кожною, на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Болградське бюро технічної інвентаризації» № 92 від 30.04.2020 року (а.с.23). Ця реєстрація була проведена на підставі свідоцтва про право власності б/н від 24.06.2004 року. Зі свідоцтва про право власності на квартиру, яке видане Болградською міською радою Одеської області 24.06.2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Болградської міської ради від 22.06.2004 року №242, вбачається що квартира [ADDRESS] належить на мові оригіналу документу - російською « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » (а.с.22). Рішення виконавчого комітету №242 від 22.06.2004 року «Про передачу у власність громадянам міста квартир КЕЧ Болградського району», було прийнято у відповідності до ст.8 п.4,7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», документів БТІ та на підставі ст.30 розділу «б» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що підтверджується його архівним витягом (а.с.50-51). Відповідно до ч.1ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. За змістом ч.ч. 4, 5 ст.5 вказаного Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Отже, участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. Згідно п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року (із змінами), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 вказаного Положення визначено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації, серед яких має бути і довідка про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі. Саме таку довідку було надано [PERSON] та в довідці вказані наступні зареєстровані члені її сім`ї: на мові оригіналу - російською « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » (а.с.50). Заявник по справі [PERSON] , [INFO] в м.Білгород-Дністровський та її ім`я в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради Одеської області від 17.09.1987 року, складеного на підставі актового запису про народження № 67 від 03.03.1998 року зазначено « [PERSON] », тобто на момент видачі свідоцтва про право власності в її імені було допущено помилку, а саме помилково зазначено на мові оригіналу - російською « [PERSON] », хоча в перекладі буде вірним « [PERSON] » (а.с.13). [PERSON] 07 серпня 2018 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, складеного на підставі відповідного актового запису № 1440 від 07.08.2018 року та змінила свої прізвище на « [PERSON] » (а.с.19). Згідно Ф1 «Заява про видачу паспорта» на ім`я [PERSON] (а.с.49) вбачається, що заявниця отримувала паспорт громадянки України серії [NUMBER] 06.05.2014 році в Болградському РС ГУДМС України в Одеській області саме на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 03.03.1998 року відділом ДРАЦС Білгород-Дністровського району Одеської області. Надалі заявниці здійснила обмін паспорту на [NUMBER] виданий 09.11.2018 року органом 5129 в зв`язку зі зміною прізвища (а.с.17). Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво про право власності б/н від 24.06.2004 року належить в тому числі [PERSON] , яка є однією зі співвласників квартири [ADDRESS] . Щодо другої помилки у свідоцтві про право власності на квартиру, судом встановлено наступне: Заявник по справі [PERSON] , [INFO] в м.Болград, Одеської області та її прізвище в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого Болградським райвідділом ЗАГС Одеської області від 17.09.1987 року, складеного на підставі актового запису про народження № 247 від 17.09.1987 року, на мові оригіналу - російською зазначено « [PERSON] », тобто на момент видачі свідоцтва про право власності в її прізвищі було допущено помилку, а саме помилково зазначено « [PERSON] »(а.с.6). Окрім цього 27 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси складено актовий запис №575 від 27.09.2008 року (а.с.16) та після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Заявниця [PERSON] згідно Ф1 отримувала паспорт громадянки України серії [NUMBER] від 16.06.2004 року в Болградському РВ ГУМВС України в Одеській області на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Болградським РВ ДРАЦ Одеської області 17.09.1987 року (а.с.48), і прізвище її вірно було зазначено « [PERSON] ». І саме цим паспортом заявниця користувалася на час видачі їй свідоцтва про право власності. 23 лютого 2009 року заявниця отримала паспорт на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] від 23.02.2009 року видного Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області в зв`язку зі зміною прізвища під час реєстрації шлюбу. На підставі вище зазначеного суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] (раніше [PERSON] ) є співвласницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.06.2004 року. Відповідно до п.1.2 Глави 2 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року, право власності на квартиру, що відчужується, може бути підтверджено, зокрема, свідоцтвом про право власності. У разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Враховуючи, що державну реєстрацію права власності на Квартиру проведено КП «Болградське бюро БТІ» 02.06.2004 року на підставі свідоцтва про право власності від 22.04.2004 року, для вчинення правочину щодо відчуження такої квартири Заявники мають надати нотаріусу зазначене свідоцтво, яке наразі викладене російською мовою та містить помилки, що змушує Заявників звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів ( рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Таким чином, заявники вичерпали усі можливості в досудовому порядку усунути розбіжності в написанні імені та прізвища співвласників в свідоцтві про право власності на квартиру. У відповідності до положень ст.ст.13,81,83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. При розгляді даної справи предмет доказування доведений заявниками відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги заявників є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved