Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою в заяві зазначила, що з 26.03.1983 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Протягом всього часу, до смерті чоловіка, вони мешкали разом за адресою: [ADDRESS] , де вели спільне господарство, піклувалися один одним. Після смерті чоловіка вона звернулась до Пенсійного Фонду України для переоформлення пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, оскільки пенсія чоловіка була більша за розміром і була основним джерелом доходу їх родини, тобто фактично вона знаходилась на утриманні свого чоловіка, однак в призначенні їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника було відмовлено через те, що вони з чоловіком були зареєстровані за різними адресами та через відсутність документів, які підтверджують факт перебування її на утриманні померлого та через те, що з них на той час були різні місця реєстрації, тому просить встановити факт перебування її на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданніпредставник заявника просила заяву задовольнити з підстав, викладених в ній. В ході розгляду справи заявник надала пояснення по суті заяви, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявними в справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 26.03.1983 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб(повторним) серії [NUMBER] , виданим 07.10.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 639, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 9), [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1077. Як вбачається з паспорту громадянина України заявниці, копія якого знаходиться матеріалах справи (а.с. 8), заявниця [PERSON] з 28.11.2014 року і по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Чоловік заявниці - [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає заявниця в заяві вони з чоловіком мешкали разом за адресоюмісто [ADDRESS] , яка на праві власності належала їй з чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 05.03.1999, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 14). На підтвердження проживання за адресою [ADDRESS] заявницею також надано довідку ТОВ «Місто для людей» №316843 від 07.09.2021, копії листів від різних організацій, адресованих на її ім`я, копію медичної картки амбулаторного хворого (а.с. 19-21) відповідно до яких вбачається, що заявниця [PERSON] та [PERSON] мешкали за адресою : [ADDRESS] та вели спільне господарство. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] вони знайомі давно, заявниця та її чоловік проживали разом та вели спільне господарство за адресою [ADDRESS] . Після смерті чоловіка, заявниця [PERSON] звернулась до Пенсійного Фонду України для переоформлення пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, оскільки пенсія чоловіка була більша за розміром і була основним джерелом доходу їх родини, тобто фактично вона знаходилась на утриманні свого чоловіка, однак в призначенні їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника було відмовлено через те, що вони з чоловіком були зареєстровані за різними адресами та через відсутність документів, які підтверджують факт перебування її на утриманні померлого, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 11). Відповідно до довідки про доходи № 8985427235991910, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 13), заявниця по справі [PERSON] перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області і отримує пенсію за віком, розмір пенсії за березень 2021 - серпень 2021 року складає 18 483,96 грн. . Згідно довідки про дохід № 3432454725191425, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 12), [PERSON] перебував на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області і отримував пенсію за віком, розмір пенсії за лютий 2021 - липень 2021 року склав 75 693,84 грн. Через те, що заявниця та її померлий чоловік [PERSON] були зареєстровані за різними адресами заявниця позбавлена можливості переоформити пенсію за віком на пенсію по втраті годувальника, хоча спільно проживала з ним за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що [PERSON] постійно спільно проживала разом з [PERSON] на час його смерті за адресоюмісто [ADDRESS] та перебувала на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved