Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити заявника опікуном. Вимоги обґрунтувала тим, що з [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах. Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом з дитинства, група інвалідності 1«А». Має діагноз Синдром Геллера, глибока розумова відсталість. Пересувається самостійно але через хворобу не в повній мірі розуміє звернену до неї мову, не читає, не пише, не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними і потребує постійного догляду та опіки. Дочка не може отримати призначену пенсію самостійно, здійснювати покупки та оплату товарів, продуктів харчування. Зазначила, що з 04 квітня 2013 року по 12 січня 2018 року перебувала у Знам`янському дитячому будинку-інтернаті на повному державному забезпеченні. Після чого, 12 січня 2018 року відрахована зі списку і з того часу проживає разом з нею, де є все необхідне для дитини. Вказала, що здійснює постійний догляд за дочкою, приймає участь у її житті, в той час, коли батько проживає окремо і зовсім про неї не піклується. Заявник та її представник до суду не з`явились, подали заяви, в яких вимоги заяви про визнання [PERSON] недієздатною та призначення над нею опіки підтримали у повному обсязі. Просили суд справу розглянути у їх відсутність. Заявник просить повернути їй судовий збір, як зайво сплачений. Заінтересовані особи до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Поважність причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Начальник служби у справах дітей Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області надав заяву, відповідно до якої просить заінтересованою особою по справі визначити Дмитрівську ОТГ. Необхідність особистої участі [PERSON] в процесі розгляду справи не встановлена, враховуючи стан здоров`я останньої. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2019 року, призначено судово-психіатричну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Висновок судово-психіатричного експерта №349 від 04 жовтня 2019 року надійшов до суду 15 жовтня 2019 року. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що особою відносно якої ставиться питання про визнання її недієздатною є [PERSON] , [INFO] . Батьками останньої згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Таким чином, заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] - особи, відносно якої ставиться питання про визнання недієздатною. Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААА №616689 від 14 листопада 2017 року, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої «А» групи безстроково з 14 листопада 2017 року, причина інвалідності - інвалід з дитинства (а.с.13-14). Відповідно до довідки ЛКК Поліклінічного відділення Знам`янської центральної районної лікарні Кіровоградської області №686 від 01 грудня 2017 року, [PERSON] має діагноз Синдром Геллера. Глибока розумова відсталість (а.с.15). [PERSON] , [INFO] , згідно путівки №54 виданої Департаментом соціального захисту населення Кіровоградської обласної та наказу директора Знам`янського дитячого будинку-інтернату № 94-з, з 04 квітня 2013 року перебувала у Знам`янському дитячому будинку-інтернаті ІІ-ІІІ-ІУ профілю на повному державному забезпеченні. Після чого, 12 січня 2018 року відрахована зі списку згідно заяви матері та наказу № 12 (а.с.17). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 349 від 04 жовтня 2019 року, комісія прийшла до висновку, що [PERSON] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі глибокої розумової відсталості (згідно МКХ-10, F-73.0). за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки ( а.с.49-51). Дмитрівська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, надала висновок про доцільність призначення [PERSON] опікуном своєї доньки [PERSON] , про що надала заяву, в якій не заперечує щодо опікунства. У відповідності до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.12 ЦПК України та відповідно до ч.ч.1, 5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Згідно зі ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вже зазначалось вище, висновком судово-психіатричної експертизи № 349 від 04 жовтня 2019 року підтверджено, що [PERSON] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі глибокої розумової відсталості, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки. Зазначений висновок є належним доказом у даній справі на підтвердження вимог заявника щодо визнання особи недієздатною. Таким чином, вимоги заявника щодо визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно зі ст.58 ЦК України опіка встановлюється, зокрема, над фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 1 статті 300 ЦПК України також передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Відповідно до приписів ч.ч.2, 3, 5 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Під час дослідження письмових доказів обставин, передбачених ст.64 ЦК України, з урахуванням яких заявники не можуть бути опікунами, судом не встановлено. При цьому, до суду надано відповідне погодження органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном, а остання відповідає всім передбаченим законом вимогам, які ставляться до опікунів, що встановлено судом під час розгляду справи. Згідно із ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті (ч.7 ст.300 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про визнання недієздатною [PERSON] та призначення опікуна підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити строк дії рішення про визнання останньої недієздатною у два роки з дня набрання цим рішенням законної сили, призначивши заявника [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] . Відповідно до ч.5 ст.300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Суд не знайшов підстав для повернення заявнику судового збору, як зайво сплаченого, тому в задоволенні даної вимоги вважає відмовити. На підставі викладеного ст.ст.39, 41, 58, 60, 63 ЦК України та

Outcome: approved