Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факту смерті , вказавши, що її батько, [PERSON], [INFO], помер [INFO] у м. Горлівка Донецької області. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона, [PERSON], є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу. [PERSON] проживав на тимчасово окупованій території у м. Горлівка Донецької області. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], яке видане Горлівським міським відділом записів актів громадського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки від 30.10.2015 р.. Враховуючи те, що батько заявника був громадянином України, постійно проживав у м. Горлівка Донецької області, заявник вважає за можливе отримати свідоцтво про його смерть у Ленінському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. У судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги та просить їх задовольнити. Суд, вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, письмові документи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], її батьки: [PERSON] - батько, мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. 07.02.2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER]. [INFO] в місті Горлівка Донецької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], яке видане Горлівським міським відділом записів актів громадського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки від 30.10.2015 р.. Отже у свідоцтві про смерть зазначено, що воно видане закладом ДНР. Місто Горлівка Донецької області увійшло до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями». На підставі Постанови ВРУ № 252 від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» на території м. Донецьк введено особливий порядок місцевого самоврядування. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст.17 ч.1 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Заявник [PERSON] є громадянкою України, проживає в [ADDRESS], її батько [PERSON], також був громадянином України та проживав на тимчасово окупованій території України - у місті Горлівка Донецької області, де помер [INFO], про що було видане свідоцтво про смерть [NUMBER], Горлівським міським відділом записів актів громадського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки від 30.10.2015 р.. Вищезазначене свідоцтво згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює отримання дочкою померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] необхідно встановити факт смерті її батька [PERSON] на тимчасово окупованій території України - в місті Горлівка Донецької області, що необхідно для отримання свідоцтва про смерть та має для заявника юридичні наслідки.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved