Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Заявник звернулася до Ватутінського міського суду із заявою y якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , виписаної 08.08.1979 року російською мовою на ім`я « [PERSON] », [INFO] . Заява мотивована тим, що Звенигородським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області під час перевірки документів щодо призначення заявнику пенсії відповідно до вимог законодавства виявлено невідповідності у написання її імені у трудовій книжці та паспорті. Свою трудову діяльність заявник розпочала у 1979 році на посаді вихователя дитячого садочку Криворізької бавовнопрядильної фабрики, де й була заведена трудова книжка серії [NUMBER] . Завідувачем відділу кадрів підприємства у вказаній трудовій книжці при написанні її імені допущено описку, на яку вона своєчасно не звернула увагу, оскільки її ім`я російською мовою зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого 14.05.2002 року Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, на другій сторінці паспорту анкетні дані вказані російською мовою як « [PERSON] ». З метою виправлення описки у вказаній трудовій книжці вона звернулася на підприємство, однак їй було повідомлено, що юридична особа припинила свою господарську діяльність, а тому внести зміни до трудової книжки не можливо. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явились. Заявник звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої особи Настич О.В., повноваження якого підтверджуються довіреністю від 18.12.2018 року, надіслав до суду клопотання за змістом якого просить провести розгляд даної справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а також не заперечують проти задоволення заявлених вимог. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав як джерело права. Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 Рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 01.09.1960 року районним бюро РАЦСу м. Шахтарськ Сталінської області (на даний час - Донецька область), виписаного російською мовою, заявник (« [PERSON] ») народилася [INFO] . Відповідно до диплому [NUMBER] , виданого 05.07.1979 року Богуславським педагогічним училищем, заявнику (« [PERSON] ») присвоєно кваліфікацію вихователя дитячого садка. У подальшому, 08.08.1979 року на ім`я заявника виписано трудову книжку серії [NUMBER] , запис її імені у якій було здійснено російською мовою - « [PERSON] », [INFO] . На підставі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 25.01.1980 року, виданого 25.01.1980 року Саксаганським відділом РАЦСу м. Кривий Ріг, у трудовій книжці серії [NUMBER] внесено зміни щодо прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 14.05.2002 року Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, на другій сторінці паспорта анкетні дані заявника російською мовою вказано як « [PERSON] ». Таким чином, дійсно існує невідповідність у написані імені заявника російською мовою в її трудовій книжці та паспорті, що створює перешкоди у реалізації її права на призначення та отримання пенсії відповідно до Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на вказане, враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту належності заявнику трудової книжки серія [NUMBER] , виданої 08.08.1979 року Криворізькою бавовнопрядильною фабрикою, та обумовленість заявленої вимоги настанням юридичних наслідків у вигляді можливості заявника реалізації права на отримання пенсії, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заявленої вимоги, оскільки докази, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні підтверджують вказаний факт, та у суду відсутні сумніви щодо цього. За змістом положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved