Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю від 28 березня 1996 року серія [NUMBER] , виданого Південноміською радою народних депутатів Харківського району Харківської області на підставі рішення виконкому Південної міської ради народних депутатів від 12 березня 1996 року №167, яка розташована на території Південної міської ради у м. Південне по [ADDRESS] , загальної площею 0,1358 гектарів, що складається з площі 0,1 га для обслуговування житлового будинку та 0,0358 га для ведення особистого підсобного господарства, [PERSON] . Обгрунтовує заяву тим, що їй, [PERSON] , [INFO] належить земельна ділянка загальною площею 0,1358 га, яка знаходиться на території Південної міської ради у [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка складається з двох земельних ділянок 0,1 га для обслуговування житлового будинку та 0,0358 га для ведення особистого підсобного господарства. Розробивши технічну документацію із землеустрою, для отримання кадастрового номеру та реєстрації права власності, вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківської районної державної адміністрації Харківської області, але отримала відмову. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 50995884 від 06 лютого 2020 року, їй було відмовлено в реєстрації у зв`язку з тим, що акт на право приватної власності на землю серія ХР -25-20-39985 від 28.03.1996 року виданий Південноміською радою народних депутатів на імя « [PERSON] », що згідно з паспортними даними заявника не відповідає дійсності, так як заявником є [PERSON] . Також їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності цього правовстановлюючого документу. Заявник у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надійшла заява представника заявниці [PERSON] - адвоката Невинного І.І. про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Південноміської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, з рішення суду, прийнятим згідлно чинного законодавства, зголні. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] належить земельна ділянка загальною площею 0,1358 га, яка знаходиться на території Південної міської ради у [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка складається з двох земельних ділянок 0,1 га для обслуговування житлового будинку та 0,0358 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ХР -25-20-39985, виданого 28 березня 1996 року Південноміською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Південної міської Ради народних депутатів від 12 березня 1996 року, № 167. Зазначений акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 714. Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 50995884 від 06 лютого 2020 року, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності:приватна на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки 6325111000:00:006:0093, за суб`єктом [PERSON] , у зв`язку з тим, що акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 28.03.1996 року виданий Південноміською радою народних депутатів на імя « [PERSON] », що згідно з паспортними даними заявника не відповідає дійсності, так як заявником є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ст. 315 ч.1 п.6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 г «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Факт належності мені державного акту серія ХР -25-20-39985 від 28.03.1996 року Південноміською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Південної міської Ради народних депутатів від 12 березня 1996 року, № 167, згідно якому [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 0,1358 га, яка знаходиться на території Південної міської ради у [ADDRESS] , та складається з двох земельних ділянок 0,1 га для обслуговування житлового будинку та 0,0358 га для ведення особистого підсобного господарства підтверджується наступним. [PERSON] (мати заявниці) належав житловий будинок, який розташован за адресою [ADDRESS] . Відповідно до рішення Південноміської ради Харківського району Харківської області від 16 лютого 2016 року [ADDRESS] [INFO] мати заявниці померла, а зазначений житловий будинок [PERSON] отримала у спадок, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 08 лютого 1991 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району та області. Право власності було зареєстровано в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та технічного паспорту від 13.11.1990 року. Рішенням Підвенноміської ради народних депутатів Харківської області № 167 від 12 березня 1996 року [PERSON] було передано земельні ділянки площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку та 0,0358 га для ведення особистого підсобного господарства з видачею Державного акту на право приватної власності. На той час заявниця мала паспорт громадянина СРСР, в якому її прізвище, ім`я та по батькові було зазначене російською мовою як « [PERSON] ». Ще зі старим паспортом вона зверталась до Підвенноміської ради народних депутатів Харківської області та при перекладі ім`я на українську мову в ньому було зазначено про передачу земельних ділянок [PERSON] , а не [PERSON] . Однак, як зазначила [PERSON] в заяві, на той час вона не звертала на це увагу, та навіть не звертала увагу після отримання паспорта громадянина України 24 березня 1999 року, де її прізвище, ім`я та по батькові було вказано вже українською мовою. З відповідною проблемою вона зіштовхнулась лише при реєстрації земельної ділянки, оскільки написання українською мовою її ім`я « [PERSON] » можливо по різному, в тому числі з урахуванням схиляння за відмінками. Фактично, до отримання паспорта громадянина України, при видачи [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, її ім`я на українську мову Виконавчий комітет Південноміської ради народних депутатів Харківської області переклав як « [PERSON] », а тому в відповідному рішення та акті земельну ділянку надано « [PERSON] ». Однак, як вбачається із паспорта серія [NUMBER] громадянина України, ім`я заявниці українською мовою зазначено як « [PERSON] ». Прізвище заявниці « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] » цілком співпадають з зазначеним в державному акті на право приватної власності на землю та рішенні Виконавчого комітету Південноміської ради народних депутатів Харківської області № 167 від 12 березня 1996 року. Крім того, як в рішенні так і в акті, особа, якій належать земельні ділянки мешкає за адресою розташування цих земельних ділянок в [ADDRESS] , то б то за адресою, де зареєстрована заявниця, та де знаходиться її житловий будинок, на підтвердження чого суду надана довідка про склад родини разом з копією паспорта. Технічна документація із землеустрою земельних ділянки розроблялась на ім`я [PERSON] . В планах меж земельних ділянок з актом прийомки-передачі межових знаків кадастровий номер 6325111000:00:006:0093 та 6325111000:00:006:0094 за адресою [ADDRESS] , також зазначена [PERSON] . Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 6311968092019 від 20.12.2019 року та № НВ-6312039912019 від 20.12.2019 року [PERSON] також належать земельні ділянки за адресою [ADDRESS] площею 0,0358 кадастровий номер 6325111000:00:006:0094 та відповідно площею 0,1000 кадастровий номер 6325111000:00:006:0093. Зазначені витягі мають інформацію про посилання саме на заявника як власника « [PERSON] » та на державний акт від 28.03.1996 року ХР-252 039985. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт належності правовстановлюючих документів можливо встановити. Встановлення даного факту необхідно заявнику, оскільки іншої можливості отримати на своє ім`я державного акту на земельну ділянку не має, а тому вона не має можливості вільно розпоряджатися належним їй майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved