Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про призначення опікуна. В обґрунтування заяви посилається на те, що 29 травня 1997 року Фрунзенським районним судом міста Харкова [PERSON] було визнано недієздатною. Опікуни [PERSON] її матір [PERSON] та батько [PERSON] померли. На теперішній час опікун з числа фізичних осіб не призначений. Заявник просить призначити її опікуном [PERSON] , 1974 року народження. Заявник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи комунальної установи Оскільського психоневрологічного інтернату Моросова М. надала до суду заяву, де просила суд справу розглядати без її участі, заперечень чи зауважень щодо призначення [PERSON] опікуном [PERSON] не мала. Представник заінтересованої особи Оскільський сільський голова Загоруйко Г. надав до суду заяву, де просив суд справу розглядати без його участі, заперечень щодо призначення [PERSON] опікуном [PERSON] не мав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , 1974 року народження визнана недієздатною відповідно до рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова.(а.с.12). Відповідно до довідки сер. ВТЭ-7 № 009077 від 31.05.1990 року [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства, яка потребує постійного стороннього догляду та нагляду.(а.с.11). Відповідно до рішення сільського голови Загоруйко Г .від 19 березня 2020 року за №06 - затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Оскільської сільської ради від 10.02.2020 року про можливість (доцільність) призначення гр. [PERSON] опікуном недієздатної гр. [PERSON] , 1974 року народження, яка є інвалідом з дитинства 1 групи.(а.с.6). Відповідно до ст. 39 КК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Outcome: approved