Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України з 04.04.1983 року по 24 серпня 1991 року, посилаючись на те, що її рідна сестра [PERSON] звернулася до Приморського відділу у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області з метою набуття громадянства України на підставі територіального походження передбаченого ст. 8 ЗУ «Про громадянство», а саме на підставі її як рідної сестри проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Однак в органі ДМС було роз`яснено про необхідність в судовому порядку встановити такий факт оскільки у 2016 році відбулася реформи системи реєстрації в Україні, у зв`язку із чим органи ДМС не володіють актуальною інформацією про зареєстрованих осіб, оскільки видача та зберігання карток (картки прописки осіб форми 16) чинним законодавством не регламентовано. У зв`язку із чим для подальшого оформлення її рідній сестрі [PERSON] довідки в органах ДМС України про отримання громадянства України їй необхідно встановити факт постійного проживання на території України до 24.08.1991 року. Факт постійного проживання та спорідненість з сестрою підтверджується паспортом громадянина України з зазначенням реєстрації місця проживання в м. Маріуполі, пенсійним посвідченням, довідкою про інвалідність, довідкою про реєстрацією шлюбу, трудовою книжкою, свідоцтвом пр. народження [PERSON] , фотографіями та свідками. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та прохав задовольнити з наведених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи ГУ ДМС України в Донецькій області в судове засідання не з`явився але надав письмові пояснення в яких вказав, що письмові докази якими заявник обґрунтовує факт свого постійного проживання на території України з 1984 року по 1991 рік не підтверджують факт постійного проживання у весь визначений період, тому просив відмовити у задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явився надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Приморського РВ у м. Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області Прошкіна М.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви вказуючи на те, що факт проживання не підтверджений документами. В подальшому в судове засідання не з`явилася. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні прохала заяву задовольнити та підтвердив обставини викладені в заяві, також вказала, що вона має вид на проживання в Україні з 2001 року, отримує пенсію. На територію України приїхала з Новосибірська в 2000 році. Заявник [PERSON] є її рідною сестрою, яка мешкає в м. Маріуполі з 1982 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що заявник [PERSON] є її приятелькою, вони працювали раніше разом у м. Маріуполі. Вони знайомі з початку 90 -х років. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка народилася в місті Омськ є громадянкою України, що підтверджено паспортом громадянина України серія [NUMBER] виданого Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 04.05.1996 року, має зареєстроване місце проживання в м. Маріуполі з 17.03.2005 р. за адресою [ADDRESS] . До цього часу в паспорті мається відмітка про зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] з 14.05.1996 року тобто після отримання паспорту громадянина України. Їй о 1998 році присвоєно ідентифікаційний номер платника податків ( а.с. 15, 52-53). Згідно акту ОСББ «Злагода Приазов`я», [PERSON] з 17.03.2005 р. мешкає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 13). Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 30.09.2019 року №03-10-4883, [PERSON] , [INFO] має зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] з 17.03.2005 року по теперішній час. Підтвердити інформацію про реєстрацію заявника в місті Маріуполі в період часу з 04.04.1983 року по 24.08.1991 р. Департамент не має можливості. Однак з форми А на ім`я [PERSON] , що вона о 1995 р. прибула з м. Авдіївка, до м. Маріуполя, була документована паспортом [NUMBER] Приморським РВ м. Маріуполя, 4.05.1996 р. ( а.с. 32-34). Згідно довідки відділу реєстрації актів цивільного стану від 11.12.2007 р. вбачається, що [PERSON] 31.05.1984 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис 1698. Аналогічний запис мається у паспорті [PERSON] ( а.с. 5, 53). Згідно трудової книжки серія [NUMBER] виданої 22.05.1981 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , заявник працювала з 04.04.1983 року продавцем роздрібної торгівлі в магазині №37 на весняно-літній сезон та 06.02.1984 році була звільнена за ст. 40 ч. 2 КЗпТ УРСР у зв`язку із переходом на інвалідність, інших записів в трудовій книжці не мається ( а.с. 4, 56). Факт перебування на обліку в Маріупольському об`єднаному ПФУ Донецької області та отримання пенсії по інвалідності з 06.02.1984 року підтверджено довідкою 6/44/02-16 від 28.08.2019 р. (а.с.7) Згідно довідки МСЕК Міністерства охорони здоров`я України №248775 від 04.04.96 р. [PERSON] , 1956 року народження було після повторного огляду 04.04.96 року друга група інвалідності з 01.04.96 р. безстроково (а.с. 3). Таким чином, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] , працювала з 04.04.1983 року по 06.02.1984 року та була звільнена 06.02.1984 р. за КЗпП УРСР, укладала шлюб о 1984 р. в м. Маріуполі, отримала інвалідність та встала на облік до ПФУ м. Маріуполя, 06.02.1984 р . та постійно мешкала, на території України (УРСР). Відповідно до п.п.1,2 ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Заявник [PERSON] отримала паспорт громадянина України, 4.05.1996 року, що свідчить про те, що вона мала право на його отамання оскільки на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживала на території України. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] проживала на території України ( колишньої УРСР) з 04.04.1983 року по 24.08.1991 року. Також, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт, викладений в заяві. Зокрема зазначили що заявник тривалий час проживають в м. Маріуполі принаймні з початку 90-х років, ніде не виїжджала і постійно живе в м. Маріуполі. Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином з урахуванням з`ясованих обставин, на які посилався заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заявника. Інші документи, що містяться у справі не спростовують висновків суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved