Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання особи -[PERSON] безвісно відсутньою. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 22.07.2011 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] З 22.11.2016 р. вона є тимчасово переміщеною особою та мешкає разом з доньками в [ADDRESS]. 23.01.2015 р. шлюб між нею та [PERSON] розірвано відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва. Як вказує заявниця, з 2015 р. [PERSON] перебуває на території окремих районів Донецької та Луганської області, на яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зв'язок ним було втрачено, З 01.01.2016 р. відомостей щодо місця знаходження, перебування [PERSON] заявниця не має, заходи щодо розшуку його позитивних результатів не дали. Враховуючи наведене та посилаючись на ст.43 ЦК України просили заявлені вимоги задовольнити, визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Заявниця в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності. Представник заявниці- адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи вкладені в заяві, вказував, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім відповідає інтересам заявниці та її доньки [PERSON] Заінтересована особа представник Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано листа з проханням розгляду справи в відсутності даного представника, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 22.07.2011 р. заявниця перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Вказаний шлюб розірвано відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 23 вересня 2015 р. Відповідно до наданих суду свідоцтв про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] яка народилась [INFO] та [PERSON] яка народилась [INFO] Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.11.2016 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] взяті на облік за місцем фактичного проживання /перебування за адресою: [ADDRESS]. В позовній заяві позивач метою визнання [PERSON] безвісно відсутнім вказує необхідність оформлення документів для отримання соціальної допомоги на утримання дітей, виїзд дітей за кордон, в тому числі і з метою лікування та оздоровлення, без наявності та згоди батька на такий виїзд та оформлення документів. Таким чином законодавець чітко вказує, що обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Однак, позивачем не надано жодних доказів щодо місця знаходження [PERSON], крім того, з рішення Святошинського районного суду м.Києва від 23.09.2017 р. вбачається, що відповідачем при розгляді даної справи подано заяву про згоду на розірвання шлюбу та прохання розгляду справи в відсутності відповідача. Також слід зазначити що відповідно до рішення суду позивачка вказує що окремо від відповідача проживає з кінця 2013 р. тоді як народжена [INFO] дитини [PERSON] зареєстрована донькою [PERSON]. Крім того як вбачається з матеріалів справи позивачкою не вчинено жодних дій щодо звернення до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку [PERSON] а також не зрозуміло чому саме такий спосіб - визнання особи безвісно відсутньою обрано позивачем для захисту інтересів дітей, тоді як вирішення даних питань можливо і шляхом позбавлення батька батьківських прав відносно дітей. Відповідно до вимог ст.ст. 246-249 ЦПК України виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Статтею 247 ЦПК України визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

Outcome: dismissed