Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою про\~оголошення особи померлою, зазначивши, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який нарожився в м.Запоріжжі, остання відома адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який у 2012 року повідомив, що виїжджає у м. Москва на заробітки. З 2013 року відомості про місце перебування останнього відсутні. Заявник зверталась до відділу поліції із заявами про зникнення сина, однак це виявилось без результатним. На даний час [PERSON] на повернення сина.Просить визнати [PERSON] , [INFO] , який нарожився в м.Запоріжжі, остання відома адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] померлим. У судовому засіданні представник заявника просила суд задовольнити заяву, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Представники заінтересованих осіб в судове засіданні не з`явився, про часу, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що останній раз бачила [PERSON] , в 2012 році, їй відомо, що він виїхав до м.Масква на заробітки та згодом зв`язок з ним було втрачено, наразі не відомо, де він знаходиться. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі , враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З матеріалів справи вбачається, що заявниця є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який нарожився в м.Запоріжжі, остання відома адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який у 2012 року повідомив, що виїжджає у м. Москва на заробітки. З 2013 року відомості про місце перебування останнього відсутні, за місцем реєстрації не проживає з 2012 року, відомостей про його місце перебування з 2013 року,\~родичів, з якими підтримує зв`язок, також не має. Заявник зверталась до відділу поліції із заявами про зникнення сина, однак це виявилось без результатним, що підтверджується матеріалами ЖЄО №26662 від 16.10.2020 року. \~ \~ \~ \~За відомостями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (лист №91-11210/0/15-21 ві 29.03.2021 року) станом на 29.03.2021 року, [PERSON] державний кордон України, лінію розмежування з Донецько, Луганською областю та АРК не перетинав. За відомостями КП «Облсний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» (лист №681 від 13.04.2021 року) [PERSON] в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не знаходиться. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється нормами ЦПК України. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути визнана судом померлою, якщо у місці її постійного місця проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років, або якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Так нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином вбачається, що заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим. В п. 13постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення , зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з ч. 3ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Отже, оскільки [PERSON] як за місцем свого постійного проживання так і в будь-якому іншому місці не з`явився з 2013 року, то на даний час є всі підстави для оголошення його померлим. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] точно встановити неможливо, його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили.

Outcome: approved