Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Заявниця, [PERSON] , звернулась до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що з [PERSON] вона познайомилась у 2004 році, після чого стали проживати однією сім`єю без укладення шлюбу, внаслідок фактичних шлюбних відносин у них народився [INFO] син, [PERSON] . Натомість, за декілька місяців до народження дитини відносини між заявником та [PERSON] були припинені, тому відомості про батька дитини в актовому записі про народження були внесені на підставі заяви матері за ч. 1 ст. 135 СК України. Згодом заявник помирилась із [PERSON] , внаслідок чого вони знову стали мешкати однією родиною без реєстрації шлюбу. За спільне життя вони разом виховували сина та вели спільне господарство, разом організовували свій побут, проводили дозвілля, спільно харчувались. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого заявник із сином переїхала до свекрухи, [PERSON] , де вони мешкають разом по теперішній час. В 2020 році заявник звернулась до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради за оформленням допомоги по втраті годувальника, у чому їй було відмовлено через не підтвердження родинних відносин між померлим [PERSON] та його дитиною. Враховуючи наведене, просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , зобов`язати Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) внести зміни до актового запису № 603 від 25 липня 2008 року про народження [PERSON] , виключивши відомості про батька, зазначивши батьком « [PERSON] », громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням таких змін. Заявник, [PERSON] , у судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю, які просила суд задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданій нею заяві до суду. Додавала, що вона мешкала постійно по [ADDRESS] разом із своїм сином після його народження. При цьому разом із нею та сином, [PERSON] , мешкав також й батько дитини, [PERSON] . Однак, десь після досягнення сином 3 місяців, вона із [PERSON] розійшлись, внаслідок чого він став мешкати по [ADDRESS] . Натомість, її з [PERSON] спільний син, [PERSON] , мешкав періодично як разом із нею по [ADDRESS] , так й разом із батьком дитини, [PERSON] , по [ADDRESS] . Вона також періодично мешкала як за місцем своєї реєстрації, так й по [ADDRESS] разом із сином. Натомість, у 2011 році вона декілька місяців була на лікуванні у стаціонарі, внаслідок чого син, [PERSON] , мешкав із батьком, [PERSON] , та бабусею, [PERSON] . Після смерті [PERSON] вона із сином, [PERSON] , постійно мешкає по [ADDRESS] . Представники Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління (м. Харків) у судове засідання не з`явились, надавши заяву з проханням вирішити справу за їх відсутності. Представник Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, яка діє на підставі довіреності, Василів О. С. , залишила вирішення поданої заяви [PERSON] на розсуд суду. [PERSON] проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечувала, напроти, просила суд визнати факт того, що її син, [PERSON] , є батьком [PERSON] , який у свою чергу є її онуком. Підтвердила у судовому засіданні свідчення, надані заявником. Суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає, що подана [PERSON] заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд за матеріалами справи встановив, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 603 від 25 липня 2008 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 23 лютого 2021 року вбачається, що відомості про батька дитини у такому актовому записі № 603 від 25 липня 2008 року відносно народження [INFO] [PERSON] були внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК. За паспортними даними заявника ([NUMBER]) вбачається, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] . За інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11 вересня 2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю з 6 серпня 2008 року. На підставі свідоцтва про смерть, виданого Іллічівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 152 від 28 січня 2014 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 29 років. За свідоцтвом про народження, виданого відділом РАЦС Іллічівського райвиконкому м. Жданова Донецької області, актовий запис № 1224 від 16 серпня 1984 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , матір`ю якого вказана [PERSON] . З паспортних даних [PERSON] ( [NUMBER] ) вбачається, що остання має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад родини від 1 березня 2021 року, наданої ОСББ «Героїчна 27» на підставі акту від 28 лютого 2021 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] без реєстрації мешкають разом по [ADDRESS] . З долучених до справи та оглянутих у судовому засіданні фотознімків вбачається, що на них за свідченнями [PERSON] та [PERSON] зображено [PERSON] разом із його малолітнім сином, [PERSON] , у 2009-2010 роках, зокрема, разом із [PERSON] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , сусіди [PERSON] , вказували, що з часу свого народження малолітній [PERSON] постійно мешкає по [ADDRESS] разом із своєю бабусею, [PERSON] , з якими також мешкав до своєї смерті [PERSON] та досі мешкає [PERSON] . Зазначали при цьому, що [PERSON] деякий проміжок часу, коли дитині було десь 3 роки, не мешкала разом із своїм сином по [ADDRESS] через особисті відносини з [PERSON] . Натомість, в подальшому, а також вже після смерті [PERSON] у 2014 році [PERSON] постійно мешкає по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним. Так за ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, заява про встановлення юридичного факту батьківства померлого [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16-ц. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, зокрема, за рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 126 СК походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За ч. 1-4 ст. 128 СК «Визнання батьківства за рішенням суду» за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК. У свою чергу відповідно до ч. 1-2 ст. 130 СК «Встановлення факту батьківства за рішенням суду» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1ст. 135 СК. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 СК. Згідно із ч. 1 ст. 134 СК на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 СК, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі ч. 1 ст. 135 СК при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно із ч. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше [INFO] , суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. На підставі ч. 3 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. За п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно із ст. 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Суд встановив, що внаслідок смерті [INFO] [PERSON] відповідно до положень ст. 130 СК встановлення факту його батьківства відносно [PERSON] , [INFO] , можливе за рішенням суду на підставі заяви [PERSON] , як матері такої дитини, враховуючи, що [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та той факт, що запис про батька дитини вчинено за заявою [PERSON] за ч. 1 ст. 135 СК. Судом було також встановлено, що на момент народження [INFO] [PERSON] така дитина мешкала у родині [PERSON] та [PERSON] , як його матері та батька відповідно. Суд зазначає, що в подальшому родинні відносини між малолітнім [PERSON] та [PERSON] , як сина та батька, продовжувались, оскільки майже постійно до моменту смерті [PERSON] така дитина мешкала у родині разом із [PERSON] , як своїм батьком, що було підтверджено в суді зібраними доказами та свідченнями свідків. Таким чином у судовому засіданні на підставі зібраних доказів у їх сукупності встановлено факт проживання [PERSON] із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах у період з 2007 року по момент смерті [PERSON] , під час яких у них народився [INFO] спільний син, [PERSON] , з яким мешкали постійно заявник, як мати, та [PERSON] , як батько, однією родиною. На підставі встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що заява [PERSON] піддягає задоволенню шляхом встановлення того юридичного факту, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок чого слід зобов`язати Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести відповідні зміни до актового запису № 603 від 25 липня 2008 року, про народження [PERSON] , [INFO] , видавши нове свідоцтво про народження такої дитини.

Outcome: approved