Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій посилається на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області № 108 від 16.02.2007 р., вона разом із заінтересованими особами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Проте, в правовстановлюючому документі, помилково вказане прізвище заявниці «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». В судове засідання заявник не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить заяву задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, повно та всебічно вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За визначенням ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується паспортом серії [NUMBER] виданим Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області 15.06.1998 року. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 435900 від 30.05.2007 року, власниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2640 від 23.05.2018 року виданої відділом реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Обухівської міської ради про те, що до складу сім'ї/зареєстрованих/ входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Як вбачається архівної довідки №29 від 21.01.2014 р. виданої КП КОР «Західне БТІ», при реєстрації квартири, реєстратором Обухівського БТІ була допущена помилка, прізвище: [PERSON], читати: [PERSON]. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 42551337 від 15.08.2018 року, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки в свідоцтві про право власності на вказану квартиру, власником ? частини зазначена [PERSON]. Таким чином наявні суперечності в поданих документах та заявлених правах та неможливо встановити власника ? частини квартири. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає наявними підстави для встановлення факту належності [PERSON], [INFO], свідоцтва на право власності на житло видане 30 травня 2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №108 від 16 лютого 2007 року, на квартиру [ADDRESS], зареєстроване Обухівським БТІ у реєстрові книзі №48 з реєстровим №3211/165.

Outcome: approved