Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису мотивуючи свої вимоги тим, що в серпні 2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.10.2010 року, видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між ними було розірвано. Після одруження, а також після розірвання шлюбу вона мешкала із [PERSON] , а також неповнолітнім сином за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира на праві власності належить її матері [PERSON] . На протязі сімейного життя, а також фактичних шлюбних відносин, після розірвання шлюбу, стосунки між нею та [PERSON] поступово погіршувались, з ініціативи колишнього чоловіка між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко становилась неповнолітня дитина, що тяжким чином впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняло їй та дитині душевні страждання. З метою нав`язати їй своє бачення проблемних питань, [PERSON] іноді припускається до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускав фізичні образи, що виражались в рукоприкладстві, навіть в присутності неповнолітньої дитини, систематично вчиняв над заявницею насильство. Протиправні дії [PERSON] приводили до того, що вона не одноразово була змушена звертатись до відділу поліції із відповідними заявами, і як наслідком відносно останнього складались протоколи про адміністративне правопорушення, а останнього разу терміновий заборонний припис стосовно кривдника. У з візку із застосуванням відносно заявниці психологічного та фізичного насильства, вона разом зі своїм неповнолітнім сином змушена мешкати за іншою адресою, а саме місцем проживання своєї матері. На підставі викладеного просила винести обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] наближатись на визначену відстань ближче - 100 метрів до місця проживання заявниці, а саме : [ADDRESS], [ADDRESS] , а також до місця роботи заявниці ТС «Щирий кум», розташованого за адресою вулиця 130ї Таганрозької дивізії, б 5а . Заборонити [PERSON] особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, переслідувати її та будь-яким способом спілкуватись з нею строком на 6 місяців. Заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою та їх сином через усі можливі засоби зв`язку особисто та через третіх осіб строком на 6 місяців. У судовому засіданні заявниця [PERSON] вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. Крім того, зазначила, що дійсно з 2010 року по листопад 2019 року продовжувала мешкати із колишнім чоловіком у фактичних шлюбних відносинах за адресою [ADDRESS] . На даний момент, вона мешкає у своєї матері за адресою [ADDRESS] . Зараз [PERSON] позбавлений можливості потрапити до квартири по [ADDRESS] , оскільки у квартирі було замінено вхідний замок, примірника ключів у [PERSON] немає. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису заперечував. Пояснив, що дійсно після розірвання шлюбу вони із заявницею продовжували мешкати разом у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання у них дійсно виникали сварки пов`язані із побутовими проблемами. Зараз він мешкає за іншою адресою і можливості потрапити до квартири по [ADDRESS] у нього не має, оскільки відсутній примірник ключів. Усі його намагання поспілкуватись із колишньою дружиною, пов`язані лише із бажанням зберегти родину. Суд, заслухавши пояснення заявниці та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалось сторонами, що сторони дійсно з 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.10.2010 року, видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між сторонами розірвано. З наданого до суду листа Лівобережного відділу поліції від 18.11.2019 року щодо надання побутової характеристики відносно [PERSON] , а також самої характеристики, вбачається, що останній характеризується з посереднього боку, спиртними напоями не зловживає, був помічений у вживанні наркотичних речовин, стосунки з особами які ведуть антигромадський спосіб життя не підтримує. Відносно останнього було звернення від 25.10.2017 року ЖЄО №19395, за наслідками розгляду якого складено адміністративний протокол за ст.. 173-2 КУпАП та спрямовано до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя. Крім того, згідно термінового заборонного припису винесеного працівниками поліції відносно [PERSON] стосовно постраждалої особи [PERSON] , [PERSON] було заборонено вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, а також контактування із нею на строк від 21.11.2019 року до 28.11.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України у заяві відсутні дані про сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільного небезпечне діяння як конкретний злочин. У зв`язку з цим заява не може вважатись такою, яка має бути обов`язково внесена до ЄРДР. Так, згідно з положеннями ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України). Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування). Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в ст. 1 надає наступні визначення: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно зі ст. 2 предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя; колишнє подружжя; та ін.. Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків. Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: 1) запобігання домашньому насильству; 2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; 4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки (ст. 5 цього Закону). В порядку визначному ст. 26 цього Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених ч. 1 цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з ч. 4 цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Заслухавши сторони та дослідивши надані докази,з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у видачі обмежувального припису, оскільки відсутні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці за вищевикладених обставин, а також у зв`язку із недоведеністю можливого виникнення ризиків настання тяжких наслідків для заявниці у подальшому. Інших доказів, що доводять вчинення [PERSON] по відношенню до заявника домашнього насильства, заявницею суду не надано. З огляду на викладене суд приходить висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed