Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що [INFO] у неї від шлюбу з [PERSON] народилася донька [PERSON] При зверненні заявником до Каховського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з питання реєстрації свої доньки йому було роз'яснено, що документ, пред'явлений для реєстрації дитини зразка, що використовується на тимчасово окупованій території, не відповідає вимогам законодавства України, а тому відсутні підстави для державної реєстрації народження дитини. Просить суд заявлені вимоги задовольнити та встановити факт народження дитини жіночої статі - [PERSON], [INFO] на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у м. Севастополі у батьків: матері [PERSON], [INFO], громадянки України та батька [PERSON], [INFO], громадянина України. В судове засідання заявники не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні заявлених вимог наполягали. Представник заінтересованої особи - Каховського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заперечень та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON], яка є громадянкою України, перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, м. Сімферополь, народила дівчинку, про що їй було видано свідоцтво про народження, яке відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створює правових наслідків. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК, України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, сухопутна територія Автономної республіки Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються окупованою територією. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 9 цього ж Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом та будь-який акт (рішення, документ), виданий ними є недійсним і не створює правових наслідків. Громадянам України, які виїхали за межі тимчасово окупованої території ст. 18 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Таким чином, відсутність свідоцтва про народження дитини позбавляє [PERSON], яка є громадянкою України, зареєструвати дитину та реалізувати права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Іншим шляхом встановити цей факт заявник не має можливості. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON], щодо встановлення факту народження її дитини, оскільки реєстрація народження дитини неможлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved