Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою 17.12.2018, в якій просив суд встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON], померлою 05.02.2011, на час відкриття спадщини, за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Камяне Поле, вул. Східна, 92. В обґрунтування позову вказував на те, що 05.02.2011 померла його тітка, [PERSON], яка за життя склала на імя заявника заповіт, згідно з яким заповіла йому все своє майно. При зверненні до нотаріальної контори для реалізації своїх спадкових прав, [PERSON] отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємець пропустив 6-ти місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та те, що у спадкоємця відсутні докази постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у звязку з чим йому рекомендовано звернутися до суду. Заявник до суду не зявився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги за заявою підтримав, просив їх задовольнити (а.с.23). Представник заінтересованої особи, Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, правом на участь у судовому засіданні не скористався, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо задоволення вимог [PERSON] (а.с.24). У звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2011 померла тітка заявника [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 134521 (а.с.5). За життя [PERSON] Г.І. склала заповіт, яким заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилося і все те, що б належало їй на день смерті, на що вона мала б право (а.с.9.) Відповідно до 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як засвідчують матеріали спадкової справи № 699/2018, що заведена після смерті [PERSON], померлої 05.02.2011, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся лише заявник. Інші особи із заявою про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалися (а.с.21-28). Разом з тим, при зверненні заявника до нотаріальної контори для реалізації своїх спадкових прав, він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.10), у звязку з пропуском 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутності у спадкоємця доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як стверджує заявник, разом зі своєю тіткою, [PERSON], він проживав, без реєстрації місця проживання, в с. Камяне Поле Криворізького району Дніпропетровської області, по вул. Східна, 92, з 2001 року по 2011 рік, тобто, по день її смерті, також вели спільне господарство, що також підтверджується актом від 13.12.2008 (а.с.8) та довідкою Шевченківської сільської ради від 03.10.2011 (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки в судовому засіданні, сукупністю доказів підтверджено факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, 05.02.2011, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт того, що [PERSON]. постійно проживав разом зі спадкодавцем, [PERSON], на час відкриття спадщини за адресою: вул. Східна, 92, с. Камяне Поле Криворізького району Дніпропетровської області. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.\~

Outcome: approved