Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Заявник комунальний заклад охорони здоров я «Харківська обласна психіатрична лікарня № 1» звернувся до суду з заявою про застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар [PERSON] на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу», мотивуючи це тим, що [PERSON] страждає на психіатричне захворювання, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації. Лікар психіатр, який також є представником заявника, що діє на підставі доручення, підтримав заяву про примусову госпіталізацію [PERSON], та просила її задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи документів. Прокурор Аносов Д.О. проти примусової госпіталізації [PERSON] не заперечував, зважаючи на наявність для цього законних підстав. Законний представник [PERSON] [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала. Відповідно до медичної довідки, наданої заявником, [PERSON] за своїм психічним станом не може приймати участь в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи 11 липня 2013 року 0 10.00 год. [PERSON] госпіталізований до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» (а.с.1) Згідно висновку комісії лікарів- психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ ОПЛ № 1» від 09 липня 2016 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренії, параноїчної форми з безперервним типом перебігу, внаслідок якого не може забезпечити свої життєві потреби на рівні забезпечення життєдіяльності, є безпорадним, виявляє небезпеку для себе, у звязку з погіршенням психічного стану в разі ненадання йому психіатричної допомоги, потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу». На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2006 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с.7). Опікун [PERSON] [PERSON] добровільно надав згоду на госпіталізацію [PERSON] до стаціонару відділення №13 КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» (а.с.8) Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Встановлені факти свідчать про наявність у [PERSON] психічного захворювання, а також про те, що хворий становить суспільну небезпеку для себе та неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, має потребу в примусовій госпіталізації. Враховуючи психічний стан хворого та наявність у нього психічного захворювання, в звязку з чим він може нанести суттєву шкоду своєму здоровю, внаслідок погіршення психічного стану, у разі ненадання психіатричної допомоги, його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, з урахуванням наданих медичних документів, суд вважає за можливе застосувати у відношенні [PERSON] примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар для надання йому психіатричної допомоги.

Outcome: approved