overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Заявники - подружжя [PERSON] та [PERSON] - звернулося до суду у порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюб, сім'ю та побут, вважають, що подальше збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а. с. 12/. Відповідно до нотаріально посвідченого договору про утримання дитини від 08.12.2016, подружжя дійшло згоди, що спільна дитина [PERSON] після розірвання шлюбу проживатиме з матір'ю до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, а батько зобов'язаний щомісячно сплачувати аліменти у сумі 4000,00 грн. та за бажанням додатково може щомісячно виплачувати грошові кошти для забезпечення розвитку здібностей дитини, її відпочинку, а також зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами /а. с. 10-11/. Також вказаним договором про утримання дитини від 08.12.2016 подружжя засвідчило відсутність спору з приводу питання зустрічей батька з сином, безперешкодного спілкування між ними у будь-який день тижня та у будь-який час, за місцем її проживання, завчасно попередивши про приїзд по телефону, або за допомогою іншого засобу зв'язку, а також має право за попередньою домовленістю з матір'ю, брати дитину за її бажанням та врахуванням стану здоров'я, до себе за місцем свого проживання, визначено проведення часу дитини під час шкільних канікул та святкових днів. Встановлено судом, що спільного господарства подружжя не ведуть та разом не проживають, майнових спорів між ними немає, узгоджено питання пов'язані з піклуванням та вихованням дитини, її місце проживання. У судовому засіданні заявники підтримали подану заяву та просили її задовольнити. Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, у порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.06.2016 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 695, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками неможливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Заявники - подружжя [PERSON] та [PERSON] - звернулося до суду у порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюб, сім'ю та побут, вважають, що подальше збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружжя дійшло згоди, що спільна дитина [PERSON] після розірвання шлюбу проживатиме з матір'ю - [PERSON], а батько - [PERSON] братиме участь у вихованні сита, до досягнення сином повноліття щомісячно надаватиме йому матеріальну допомогу. Встановлено, що спільного господарства подружжя не ведуть та разом не проживають, майнових спорів між ними немає. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Від заявниці [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та те, що вимогу про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, у порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.04.2010 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 620, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Заявники досягли згоди щодо розміру та сплати аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини. У судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] про, що просили заявники. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Заявники - подружжя [PERSON] та [PERSON] - звернулося до суду у порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюб, сім'ю та побут, вважають, що подальше збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Подружжя дійшло згоди, що спільна дитина [PERSON] після розірвання шлюбу проживатиме з матір'ю - [PERSON], а батько - [PERSON] братиме участь у вихованні сита, до досягнення сином повноліття щомісячно надаватиме йому матеріальну допомогу. Встановлено, що спільного господарства подружжя не ведуть та разом не проживають, майнових спорів між ними немає. У судовому засіданні заявники підтримали подану ними заяву та просили її задовольнити. Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, у порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16.05.2008 у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 295, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Заявники досягли згоди щодо розміру та сплати аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання і виховання дитини. У судовому засіданні встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] про, що просили заявники. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Заявники посилаючись на те, що: -переглядаючи свої документи, вони виявили, що в свідоцтві про право власності на квартиру №1089 видане 30.10.1998 року, Хустською міською радою було допущено помилку в їх прізвищі: помилково записано «Лихачевська», замість правильного «Ліхачевська». звернулися до суду з заявою та просять: встановити факт належності їм свідоцтва про право власності №1089 від 30.10.1998 року виданого Хустською міської радою на підставі розпорядження №1089/291 від 30.10.1998 року, та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 10.04.2007 року, виданого Хустським державним підприємством технічної інвентаризації на імя «Лихачевська Наталія Павлівна» та «Лихачевська Ангеліна Юріївна», оскільки ці розбіжності в подальшому можуть призвести до порушення їх законних прав та інтересів по вільному розпорядженню належним їм майном. В судове засідання заявники не зявилися, надавши до суду заяви /а.с.13-14/, згідно яких заяву підтримали, просили її задовольнити та просили розглянути справу у їх відсутність. Представник зацікавленої особи Хустського державного підприємства технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву /а.с.15/, згідно якої проти задоволення заяви не заперечував та просив розглянути справу у відсутність представника зацікавленої особи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності заявників та представника зацікавленої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки підтверджується: -паспортом заявника ВР №602861, згідно якого її прізвище, імя та по батькові - «[PERSON]/а.с.8/; -свідоцтвом про одруження заявника І-ФМ№257138, згідно якого її прізвище після одруження було змінено на «Ліхачевська» /а.с.6/; -паспортом заявника ВР №473533 та свідоцтвом про народження І-ФМ№328314, згідно якого її прізвище, імя та по батькові - «[PERSON]/а.с.7,9/; -витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.04.2007 року, згідно якого будинок №40А, квартира №4 по вулиці Жайворонкова в м.Хуст дійсно належить 1/5 частина [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, де прізвище заявників помилково вказано - «Лихачевська», імя та по батькові заявників співпадають з паспортом «Наталія Павлівна» та [PERSON] /а.с.10/; З огляду на вищевказане суд констатує, що заявники правомірно та обґрунтовано ставлять вимогу про встановлення факту належності їм правовстановлюючих документів і на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому, відповідно до ст.256 ЦПК України, дані вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Заявники по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з року . Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO]. Заявники звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу та стягенння аліментів , мотивуючи свої вимоги тим , що сімейне життя склалося невдало по причині того , що між ними склалися вкрай негативні стосунки , оскільки вони люди різних поглядів на життя , різних вподобань. Внаслідок чого сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки , ведуть окреме господарство , мають окремий бюджет , до примирення не прагнуть , просять шлюб розірвати. В судовому засіданні заявники підтримали заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просять суд задовольнити заяву в повному обсязі та шлюб розірвати.. Вислухавши пояснення заявників , дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Між заявниками справі було укладено шлюб 23 листопада 2007 року (а.с.4) . Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11) . В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки , сторони по справі мають кожен свій бютжет , не ведуть спільного господарства ,не проживають, практично їх сім»я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя . 04 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було було укладено договір про сплату аліментів на утримання дитини ( а.с.7-8) та договір щодо здійснення батьківських прав ( а.с.9-10) У відповідності до вимог ст. 109 СК України , суд постановлює рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що заява про розірвання шлюбу відповідає волі дружині та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права , а також права їхніх дітей . За наведеного вище шлюб між сторонами фактично розпався і розірвання шлюбу відповідає волі дружини та чоловіка , і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права , а також права їх малолітнього сина тому позовні вимоги є обгрунтованими і такими , що підлягають задоволенню в повному обсязі .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Заявники просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те. що [PERSON], який помер [INFO] був чоловіком та батьком. Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини. В судове засідання заявники та представник заінтересованої особи не з'явились, а направили заяви, якими просили слухання справи проводити у їх відсутності, заяву підтримують. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що померлий [PERSON] був батьком заявника [PERSON] та чоловіком заявниці [PERSON]. Вказаний факт підтверджується зібраними по справі доказами, а саме свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON]. свідоцтвом про одруження [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Заявники просять визнати [PERSON], [INFO] недієздатною та призначити над нею опіку у зв*язку з тим, що остання є інвалідом дитинства другої групи, страждає на психічне захворювання, перебуває на обліку у ПНД № 3 та потребує постійного стороннього догляду, не може розуміти значення своїх дій та потребує опіки та піклування. Заявники в судове засідання не з*явились, просять суд заяву задовольнити у повному обсязі, справу розглядати за їхньою відсутністю. Представник Орган опіки та піклування виконавчого комітету Орджонікідзевського району Харківської міської ради в судове засідання не з*явились, про день слухання повідомлені, проти заяви не заперечують, просять справу розглядати за відсутністю їхнього представника. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є племінницею заявника [PERSON], мешкає у квартирі [ADDRESS]. Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 582 від 26.06.2014 року [PERSON] в теперішній час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу в формі шизофренії параноїдної, та не може за своїм психічним станом розуміти своїх дій та керувати ними, перебуває на обліку у ПНД № 3, періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі. Відповідно подання опікунської ради адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради від 14.08.2014 року, в разі визнання [PERSON], [INFO] недієздатною, є доцільним встановити над нею опіку та призначити [PERSON], [INFO] її опікуном. З таких обставинах суд вважає, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Заявники просять визнати безвісно відсутнім рідну доньку та сестру [PERSON], яка у червні 2007 року, залишивши постійне місце проживання та реєстрації, поїхала до Російської Федерації і до тепер про неї не має ніяких відомостей. На даний час у заявників виникла необхідність у оформленні субсидії, але інформацію про неї надати вони не можуть, адже не знають де вона і що з нею, тому просять суд визнати її безвісно відсутньою. У судовому засіданія заявники підтримали свої вимоги. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню на підставі ст 43 ЦК України, яка передбачає, що громадянин може бути визнаний судом безвісно відсутнім, якщо в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування протягом 1 року. Судом встановлено, згідно пояснень заявників, [PERSON], яка народилася [INFO] в м. Луганськ Луганської області (а.с.8) є рідною донькою заявниці - [PERSON] та рідною сестрою заявника - [PERSON]. Згідно домової книги (а.с.10-11) та акту обстеження житлових умов (а.с.13) [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], проте за місцем реєстрації [PERSON] не мешкає з червня 2007 року, виїхавши в Російську Федерацію і про неї немає ніяких відомостей. Таким чином, cудом встановлено, що в місті проживання немає ніяких відомостей про місце перебування [PERSON] більше одного року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Заявники просять визнати їхнього сина [PERSON] недієздатним посилаючись на те, що той з дитинства хворіє на хронічну психічну хворобу, визнаний інвалідом другої групи, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та потребує постійного стороннього догляду. В даний час над ним необхідно встановити опіку для захисту його майнових прав та інтересів та просять призначити його опікуном [PERSON]. В судовому засіданні заявники підтримали подану заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просив призначити його опікуном. Суд, вислухавши пояснення заявників, заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №275 від 27.05.2015 року встановлено, що [PERSON], [INFO] житель [INFO] виявляє ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості внаслідок органічного ураження ЦНС з рідкими судомними нападами, в силу чого за своїм психічним станом він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому [PERSON] підлягає визнанню недієздатним. У звязку із тим, що [PERSON] є близьким родичем [PERSON], в суд надійшло подання №98 від 16.04.2015 року органу опіки та піклування про призначення його опікуном, а тому заява в цій частині також підлягає задоволенню. Суд, на підставі ст.ст.39, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Заявники просять визнати їх рідного сина [PERSON] - недієздатною особою. Посилаються на те, що сину встановлена інвалідність з дитинства. Він є розумово відсталою особою, хоча має свій паспорт громадянина України, але виходячи з його стану здоров'я, син не може повністю усвідомлювати свої дії та керувати ними, в нього відсутнє мовлення, він нічого не може логічно висловлювати та пояснювати. Тому просять визнати свого сина недієздатним і призначити йому опікуна. Представник зацікавленої особи - Органу Опіки та Піклування Славутицької міської Ради у судовому засіданні підтримала дану заяву, з урахуванням стану здоров,я сина заявників, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні було встановлено, що заявники являються рідними батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом із ними, і перебуває на їх утриманні. Згідно висновків судово-психіатричної експертизи №780 від 26.12.2014 року у [PERSON], має місце стійкий психічний розлад у вигляді важкої розумової відсталості із недорозвиненням мови, внаслідок чого він позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В силу ст.39 ЦК України, фізична особа, може бути судом визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та(або) керувати ними. Вислухавши заявників, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в частині визнання особи недієздатною. Підтвердженням того, що [PERSON], являється недієздатною особою, являються висновок судово-психіатричної експертизи №780 від 26.12.2014 року, і тому суд вважає, що в даному випадку необхідно визнати його недієздатною особою. Відповідно ст.ст. 58, 60 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування від 16.09.2014 року №03-11-03. На підставі наведеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Заявники просять встановити факт належності архівних довідок [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] народився 1935 року в с. Угерці Лісківського повіту, Жешівського воєводства, [PERSON]. В 1946 році родину [PERSON] в кількості семи осіб було переселено у Дрогобицьку область, про що свідчить пересильний лист. В архівних довідках, виданих Державним архівом Львівської області, було допущено помилку, вказано рік народження [PERSON] [INFO] замість [PERSON] [INFO]. Його вірний рік народження підтверджуються свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб. Встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, так як дозволить їм вирішити питання щодо відкриття візи в РП. В судовому засіданні заявники вимоги заяви підтримали, просять задовольнити. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши докази в справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ч.2 ст.273 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно архівних довідок, виданих Державним архівом Львівської області № Г-1306 від 05.08.2014 р., № Р-24656 від 26.01.2016 р., № Г-1900 від 28.01.2016 р., № Р-24658 від 26.01.2016 р., № Р-24657 від 26.01.2016 р., родина [PERSON] у складі семи осіб, серед яких вказаний [PERSON], [INFO], у 1946 р. був переселений у Дрогобицьку область з с. Угерці, Лісківського повіту, Жешівського воєводства, [PERSON], у звязку з Угодою від 09.09.1944 р. між УРСР та Польщею. Головою родини вказаний [PERSON], [INFO]), а одним з членів родини [PERSON], [INFO]. Із свідоцтва про народження ЯВ №919865 від 24.4.1952 р., виданого районним ЗАГС м. Рудки, відомо, що [PERSON], народився 06 липня 1935 року в с. Угерці, Лісківського повіту, [PERSON], і його батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON]. Свідоцтвом про смерть засвідчується, що [PERSON] помер 18 листопада 2013 року в м. Рудки, Самбірського району, Львівської області у віці 78 років. Враховуючи досліджені докази, пояснення заявників, суд прийшов до висновку, що в архівних довідках, виданих Державним архівом Львівської області № Г-1306 від 05.08.2014 р., № Р-24656 від 26.01.2016 р., № Г-1900 від 28.01.2016 р., № Р-24658 від 26.01.2016 р., № Р-24657 від 26.01.2016 р., родина [PERSON] у складі семи осіб, серед яких вказаний [PERSON], [INFO], у 1946 р. був переселений у Дрогобицьку область з с. Угерці, Лісківського повіту, Жешівського воєводства, [PERSON], у звязку з Угодою від 09.09.1944 р. між УРСР та Польщею (голова родини [PERSON], [INFO]) і серед яких вказаний [PERSON], [INFO], допущено помилку - невірно вказано його рік народження, а вірний рік народження його є «1935», тому заява є підставною і її слід задовольнити та встановити факт належності вказаних архівних довідок [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту має для заявників. юридичне значення, так як дасть правові підстави для вирішення питання щодо відкриття візи в РП.

Outcome: approved