Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про визнання недієздатним сина [PERSON], [INFO], вказавши у заяві, що син страждає на психічний розлад здоровя. В 1994 році сину була встановлена 2-га група інвалідності внаслідок психічного розладу здоровя після обстеження та лікування в психоневрологічному диспансері, а також призначена пенсія. Психічний розлад здоровя у сина проявляється в тому, що в період нервового збудження він стає неадекватним, неконтрольованим, агресивним, загрожує фізичною розправою. Він не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати. Не може себе самостійно обслуговувати: готувати їжу, мити посуд, прати, прибирати в кімнаті та інше. Страждає на провали памяті, загрожує підпалити квартиру, скоїти суїцид, продати з квартири ванну та газову плиту, а потім продати і квартиру. Заявник просить визнати сина [PERSON], [INFO], недієздатним. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у судовому засіданні не заперечував проти визнання фізичної особи недієздатною на підставі проведеної експертизи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.3 ст.296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Статтею 3 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Оскільки для вирішення питання про визнання недієздатним [PERSON] необхідні спеціальні знання, тому 02.08.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя була призначена судово-психіатрична експертиза. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], є матірю [PERSON], 07.03.1974 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №376222 виданого в 26.09.1989 року. (а.с.8) Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №390 від 15.08.2018 року вбачається, що [PERSON], 07.03.1974 року, виявляє ознаки психічного розладу у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, змішаний тип дефекту. Внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. (а.с. 29 - 33) Дослідивши висновок судово-психіатричної експертизи №390 від 15.08.2018 року та інші матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5 ст300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Outcome: approved