Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона перебуваючи у шлюбі [INFO] народила дитину, дівчинку, яку назвали [PERSON] . Батьком дитини є [PERSON] . На підтвердження народження дитини було видано свідоцтво про народження, яке не є дійсним на території України, тому вона не може встановити факт народження дитини, просить встановити, що [PERSON] , народилася [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Алчевськ Луганської області; батьками є: батько - [PERSON] , [INFO] , уродженець с-ще Комісарівка Перевальського району Луганської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; мати - [PERSON] , [INFO] , уродженка смт Комісарівка Перевальського району Луганської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Підстава запису відомостей про батька - свідоцтво про шлюб, актовий запис № 156 від 15.08.2009 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, третя дитина народжена у матері. У судове засідання заявники [PERSON] , [PERSON] , представник заінтересованої особи не з`явились. Заявники, вказали в заяві про розгляд справи у їх відсутності, представник заінтересованої особи до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не мали заперечень щодо задоволення заяви. На підставі ч.3 ст.211, ч.3 ст.294 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника, її представника та представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України [PERSON] народилась [INFO] , уродженка смт Комісарівка Перевальського району Луганської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України [PERSON] народився [INFO] , уродженець с-ще Комісарівка Перевальського району Луганської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом статті 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Відповідно до ксерокопії медичного свідоцтва про народження № 256 від 13.06.2020 р., виданого медичною установою на тимчасово окупованій території України, [PERSON] народила [INFO] дитину дівчинку, третя дитина народжена у матері. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», встановлено, що міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності. Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014р. затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. м. Алчевськ Луганської області. За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Оцінюючи вказану ксерокопію медичного свідоцтва про народження, виданого лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника, суд вважає, що надана заявником ксерокопія медичного свідоцтва про народження є підтвердженням того, що дійсно [PERSON] , народилася [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Алчевськ Луганської області; батьками є: батько - [PERSON] , [INFO] , уродженець с-ще Комісарівка Перевальського району Луганської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; мати - [PERSON] , [INFO] , уродженка смт Комісарівка Перевальського району Луганської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Підстава запису відомостей про батька - свідоцтво про шлюб, актовий запис № 156 від 15.08.2009 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, третя дитина народжена у матері. Встановлення факту народження особи в певний час має для заявника юридичне значення, оскільки їй необхідно отримати свідоцтво про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Таким чином, враховуючи наведене та оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд вважає заяву [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту народження особи в певний час на тимчасово окупованій території України - законною, обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання.

Outcome: approved