Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Заявники звернулися до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 06 вересня 2014 року на тимчасово окупованій території у АР Крим вони уклали шлюб, 20 березня 2015 року у них від шлюбу народилась донька [PERSON] у смт. Кіровське, Кіровського району АР Крим і яка проживає на тимчасово окупованій території у АР Крим. На момент укладення шлюбу та народження доньки територія АР Крим є окупованою Російською Федерацією і на її території немає жодного державного органу влади України у якому можна було б зареєструвати шлюб та народження дитини та отримати свідоцтво про одруження та про народження дитини українського зразка. У звязку з цим заявники звернулися до Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області для проведення державної реєстрації шлюбу, новонародженої дитини та отримання свідоцтва про одруження та про народження, однак заявникам було відмовлено працівниками РАЦСу з посиланням на те, що наявне у них свідоцтво є недійсним та не створюють правових підстав. У звязку з вищевикладеним заявники просили встановити факт народження дитини [PERSON], 20 березня 2015 року у смт. Кіровське, Кіровського району АР Крим від матері [PERSON], [INFO] та батька [PERSON], [INFO]. Заявники в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлені належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України. Представник заявників, за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив суд задовольнити заяву [PERSON] та [PERSON] з підстав викладених у заяві. Представник Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не зявився, про причин неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. п. 1, 7 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», [PERSON] Крим - тимчасово окупована територія є невідємною частиною України з 20 лютого 2014 року та на територію якої, відповідно до ст. 4 вказаного Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених\~Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. З свідоцтва про шлюб серія І-АЯ № 509039 вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб 06 вересня 2014 року у Кіровському районі АР Крим, актовий запис № 31. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Самаріна». З свідоцтва про народження серія І-АЯ № 561632 вбачається, що у матері [PERSON] і батька [PERSON] 20 березня 2015 року у смт. Кіровське, Кіровського району АР Крим народилась донька [PERSON]. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~Згідно ч.1ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. \~\~\~\~Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. \~\~\~\~Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є , зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. \~\~\~\~Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації шлюбу та народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявниками доведено, що встановлення юридичних фактів необхідне для реалізації їх прав та батьківських прав відносно дитини жіночої статі, що народилась 20 березня 2015 року, а відтак підстав для відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. \~\~\~\~При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved