Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Ще за життя - 30.11.2002 року, мати склала заповіт, яким заповіла вказану квартиру йому. Зважаючи на її похилий вік, мати страждала на ряд захворювань - кардіосклероз, хронічний гастродуоденіт, хронічний панкреатит, повне випадіння матки, порушення функцій сечового міхура, а 31.08.2010 року їй встановлено діагноз - рак молочної залози. Вона пройшла курс лікування, яке спричинило вторинне ураження кісток скелету, зокрема грудної стінки та тазобедренного суглобу, що перешкоджало їй самостійно пересуватися. В січні 2014 року стан матері різко погіршився, вона двічі була на стаціонарному лікуванні. Після виписки з лікарні вона потребувала сторонньої допомоги та догляду, вона пересувалася на милицях із сторонньою допомогою. У зв`язку з чим він (заявник) був змушений переїхати до матері, щоб здійснювати догляд. У робочий час та на час його відряджень, догляд здійснювала [PERSON] , а після роботи, він. Він (заявник) готував їжу, годував матір, купував ліки, слідкував за своєчасним їх прийомом, прав, прибирав тощо. В січні 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса за консультацією щодо оформлення спадщини, та отримав роз`яснення, що відсутнє підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем, а тому свідоцтво видати не є можливим. На день смерті мати проживала та була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , а він зареєстрований по [ADDRESS] . Однак, з січня 2014 року по серпень 2014 року він фактично проживав з матір`ю, та здійснював за нею догляд. Крім того, він є співвласником квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні представник заявника обставини викладені у заяві, вимоги, підтримав, просив їх задовольнити. До суду [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності. Проти задоволення заяви не заперечував. До суду представник Головного територіального управління юстиції у м. Києві ( нова назва Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ)) не з`явився, надіслав письмові пояснення, де просив розглянути справу за його відсутності за наявними документами, враховуючи фактичні обставини справи, та ухвали рішення відповідно до норм діючого законодавства. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , яка є дружиною заінтересованої особи, повідомила про те, що в останні місяці життя [PERSON] з нею жив її син - [PERSON] . Коли він був на роботі, за нею доглядала няня, яку знайшов заявник. Зазначила, заявник з матір`ю жили з початку 2014 року, в квартирі були його речі, у них була одна сім`я. [PERSON] , який є сусідом померлої, повідомив про те, що померлу сусідку добре знав, були в добрих відносинах. Заявник постійно всі хлопоти за матір`ю виконував, все що було потрібно матері, він робив. Валентна хворіла останні роки, [PERSON] доглядав, жив з матір`ю. Вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Дана заява зареєстрована в Дніпровському районному суду м. Києва 26.05.2020 року. 27.05.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.05.2020 року відкрито провадження у справі. 14.07.2020 року від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли письмові пояснення. В суді встановлено, що 30.11.2002 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Встанволено, що [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . 29.04.2011 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , після смерті батька - [PERSON] . 13.12.2020 року приватний нотаріус КМНО Коновал З.Ф. посвідчила заяву [PERSON] , яка зазначила про те, що в період з січня по серпень 2014 року вона надавала [PERSON] допомогу по догляду за його хворою мамою - [PERSON] , яка хворіла на рак молочних залоз, та якій була необхідна допомога та потребувала постійного стороннього догляду. На час, коли вона допомагала [PERSON] , він проживав разом з матір`ю в квартирі [ADDRESS] . В будні дні у робочий час [PERSON] , догляд здійснювала вона, решту часу доглядав за матір`ю він сам. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц колегія суддів дійшла до висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Проаналізувавши надані заявником докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявника щодо його спільного проживання з матір`ю на час відкриття спадщини, є доведеними, та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved