Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту батьківства [PERSON], який помер 31 липня 2014 року, по відношенню до неї, [PERSON], [INFO]. Свою заяву заявник обґрунтувала тим, що 31 липня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. За життя спадкодавцем було вчинено заповіт 13.07.2006 року, відповідно до якого він заповів усе належне йому майно своїй дочці, тобто їй, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] свої спадкові права, вона звернулась до нотаріуса, однак зясувалось, що не підтверджується факт родинних відносин із спадкодавцем, оскільки у її свідоцтві про народження запис про батька вчинено зі слів матері, так як вони на той час проживали у незареєстрованому шлюбі, отож при оформленні документів їй слід сплачувати податок у більшому розмірі, а ніж це було б у випадку доведення факту батьківства. Ураховуючи те, що від встановлення даного факту залежать її майнові права, а іншого порядку, поміж судового, встановлення такого факту чинним законодавством не передбачено, заявник просила суд встановити юридичний факт батьківства. В судове засідання заявник не зявилась, однак надала суду заяву, в якій вимоги про встановлення факту батьківства підтримала, просила суд заяву задовольнити, а розгляд справи здійснювати за її відсутності. Представник заінтересованої особи Відділу ДРАЦС Липовецького районного управління юстиції Вінницької області в судове засідання також не зявився, в своїй заяві, яку направив до суду зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON], розгляд справи просив проводити за його відсутності. Ураховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи на підставі зібраних у справі доказів. Суд, дослідивши всі надані по справі докази та давши їм оцінку в сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, яка народилась до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття». Відповідно до ст.53 КпШС, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.07.2014 року в селі Зозів Липовецького району Вінницької області, помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ № 291759. Після його смерті відкрилась спадщина. Як слідує із заповіту вчиненого [PERSON] 13.07.2006 року, останній на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження відповідно до якого заповів усе належне йому майно своїй дочці [PERSON]. Як убачається із свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ АМ №270554, [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Давидович». Відповідно до свідоцтва про народження серія І-АМ №331738 [PERSON], [INFO], в графі батько дитини стоїть прочерк, мати [PERSON]. Факт батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] (дошлюбне призвище [PERSON]) Г.М. доведено також довідками органу місцевого самоврядування №284, 285 від 19.04.2016 року, якими констатовано, що [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в [INFO] із своєю дочкою [PERSON], яка здійснювала за ним догляд. Наведене свідчить, що факт батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] є доведеним належними та допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав. Іншого порядку встановлення даного факту чинним законодавством не передбачено та від цього залежать її майнові права. На підставі ст.ст.53, 55 КпШС Української РСР, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved