Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Заявник представник Городенківського протитуберкульозного диспансеру звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON]. Заяву обґрунтовував тим, що [PERSON], [INFO], мешканець с.Репужинці, Городенківського району проходив ФГ обстеження у Городенківській ЦРЛ, у зв»язку з вагітністю братової жінки, яка проживає із хворим в одному будинку та його братом і їх неповнолітньою дочкою. Під час якого було запідозрено у хворого активний туберкульоз легень. 17.10.2016 року [PERSON] звернувся в поліклініку ГПТД, де був до обстежений і йому було виставлено діагноз: ВДТБ/18.10.2016р./ легень (дисемінований) Д-МБТ+М+К/ в роботі/гіст.0кат.1ког.4/2016р./, який підтверджений рішенням ЛКК №58/01-08/01 від 07.11.2016 року. Хворий зловживає алкоголем. Знаходиться на обліку у нарколога. Від негайної госпіталізації хворий відмовляється, дає письмову розписку про те, що зобов»язується розпочати лікування в стаціонарних умовах. 19.10.2016 року був госпіталізований в стаціонарне відділення ГПТД. Однак самовільно покидає стаціонарне відділення, виписаний через постійні порушення і зловживанням алкоголю. 01.11.2016 року комісія у складі головного лікаря ГПТД, завідувача АЗПСМ с.Далешево, голови Далешівської сільської ради, дільничної медсестри, завідувача ФАП с.Репужинці відвідала вогнище за адресою де проживає [PERSON] Проте, хворий дізнавшись про візит комісії втік. Таким чином, [PERSON], становить загрозу для здоров»я для оточуючих осіб. Зазначено, що у відповідності до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, які хворіють на небезпечні інфекційні хвороби, є носіями збудників цих хвороб у разі, якщо вони створюють реальну небезпеку зараження оточуючих, підлягають обовязковому лікуванню, медичному нагляду та обстеженню у стаціонарах відповідних закладів охорони здоровя. Представник заявника у судовому засіданні просила задовольнити заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Прокурор у судовому засіданні також вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки хворий [PERSON] становить небезпеку для оточуючих його людей, а тому його необхідно направити на примусове лікування. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], мешканець с.Репужинці, Городенківського району проходив ФГ обстеження у Городенківській ЦРЛ, у зв»язку з вагітністю братової жінки, яка проживає із хворим в одному будинку та його братом і їх неповнолітньою дочкою. Під час даного обстеження у [PERSON] було запідозрено активний туберкульоз легень. 17.10.2016 року [PERSON] звернувся в поліклініку ГПТД, де був до обстежений і йому було виставлено діагноз: ВДТБ/18.10.2016р./ легень (дисемінований) Д-МБТ+М+К/ в роботі/гіст.0кат.1ког.4/2016р./, який підтверджений рішенням ЛКК №58/01-08/01 від 07.11.2016 року. Згідно виписки №70 із медичної картки амбулаторно (стаціонарного) хворого ТБ 09 встановлено, що [PERSON] [INFO], хворий клінічний діагноз ВДТБ/18.10.2016р./ легень (дисемінований) Д-МБТ+М+К/ в роботі/гіст.0кат.1ког.4/2016р./, супутне захворювання: хронічний алкоголізм, перебував на лікуванні з 19.10.16 року по 01.11.2016 року, виписаний у зв»язку з тим, що самовільно залишив стаціонар у нетверезому стані. 01.11.2016 року [PERSON] було повідомлено, про те, що йому необхідно звернутись до лікувального закладу для лікування бактеріальних форм туберкульозу. Попереджено, що у разі відмови від лікування він буде направлений на обовязкове лікування у спеціалізований протитуберкульозний заклад, про що [PERSON] особисто розписався. Комісію в складі головного лікаря Городенківського тубдиспансеру [PERSON], зав.АЗПСМ с.Далешево [PERSON], сільського голови Далешівської сільської ради [PERSON] було здійснено комісійний виїзд на місцеперебування та проживання [PERSON] За результатами якого було складено акт від 02.11.2016 року та встановлено, що при прибутті комісії на місце проживання [PERSON] для взяття його на облік та подальше лікування в тубдиспансері, [PERSON], побачивши приїзд комісії втік. Згідно довідки виданої лікарем-наркологом Городенківської ЦРЛ №85 від 07.11.2016 року встановлено, що [PERSON] знаходиться на обліку у наркологічному кабінеті Городенківської ЦРЛ, д/з: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Постійне вживання. Актом №1518 від 09.11.2016 року складеним комісією в складі сільського голови [PERSON], секретаря Далешівської сільської ради [PERSON], діловода сільської ради [PERSON] стверджено, що 07.11.2016 року проведено обстеження умов проживання жителя [INFO], [INFO]. Під час обстеження виявлено, що [PERSON] проживає в селі Репужинці разом із сім»єю брата [PERSON], його дружиною [PERSON], яка вагітна та їхньою неповнолітньою дитиною [PERSON]. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії [PERSON], [INFO], мешканець с.Репужинці, вул.Б.Хмельницького, 24, Городенківського району діагноз ВДТБ/18.10.2016р./ легень (дисемінований) Д-МБТ+М+К/ в роботі/гіст.0кат.1ког.4/2016р./, супутне захворювання: хронічний алкоголізм. У хворого заразна форма туберкульозу, згідно ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» потребує обов»язкового лікування в обласній психоневрологічній лікарні № 2 в Івано-Франківській області Рогатинського району с. Підмихайлівці вул. Медична, 1 терміном 3 місяці. Встановлено, що [PERSON] проживає в [INFO] із сім»єю брата [PERSON], його дружиною [PERSON], яка вагітна та їхньою неповнолітньою дитиною [PERSON] щодо яких існує реальна загроза зараження туберкульозом. Стаття 22 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» зазначає, що особи, хворі на інфекційні хвороби, контактні особи та бактеріоносії, які створюють підвищену небезпеку зараження оточуючих, підлягають своєчасному та якісному лікуванню, медичному нагляду та обстеженням. Особи, які хворіють на особливо небезпечні та небезпечні інфекційні хвороби, є носіями збудників цих хвороб або перебували в контакті з такими хворими чи бактеріоносіями, а також хворі на інші інфекційні хвороби у разі, якщо вони створюють реальну небезпеку зараження оточуючих, підлягають лікуванню, медичному нагляду та обстеженням у стаціонарах відповідних закладів охорони здоров'я чи наукових установ. Порядок госпіталізації, лікування та медичного нагляду за хворими на інфекційні хвороби, контактними особами та бактеріоносіями, умови їх перебування у відповідних закладах охорони здоров'я та наукових установах установлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. У відповідності з вимогами ч.4 ст.10 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворим на заразні форми туберкульозу забезпечується госпіталізація до протитуберкульозних закладів. Згідно лікарського висновку у хворого заразна форма туберкульозу, а тому останній у відповідності до ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»потребує обов'язкового лікування. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Згідно із ч. 2 ст.28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню, а носії збудників зазначених хвороб та особи, які мали контакт з такими хворими, - обов'язковому медичному нагляду і карантину в установленому порядку. Враховуючи, що [PERSON], [INFO] хворий на туберкульоз, форма якого є заразною, ухиляється від лікування, то є підстави для примусової його госпіталізації до обласної психоневрологічної лікарні № 2 в Івано-Франківській області Рогатинського району с. Підмихайлівці вул. Медична, 1 терміном 3 місяці. Частини 2 і 3 ст.286 ЦПК України передбачають, що рішення про задоволення заяви підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Відповідно до п.7 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. На підставі ст.10, 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», ст.28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ст. 22 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»,

Outcome: approved