Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначає, що вона є донькою [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Донецьк. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Зазначене місце смерті, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник зверталась до Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідно їй для подальшої реєстрації смерті матері в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть. В зв'язку з чим, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки с. Петрово - Карцево Советського району Курської області Російської Федерації, місце смерті м. Донецьк, дата смерті [INFO], яка померла у віці [INFO]. Заявник надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, наполягає на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи - Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності та винести рішення на розсуд суду. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], про що свідчать копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER], видане 07 серпня 1951 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 01 червня 1979 року. Заявник зверталась до Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла [INFO]. Листом керівника органу державної реєстрації актів цивільного стану від 22 листопада 2018 року, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як зазначає заявник в наданій до суду заяві, встановлення факту смерті [PERSON] необхідно їй для подальшої реєстрації смерті матері в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть. Відповідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Державна реєстрація смерті фізичної особи передбачена статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-УІІІ, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк відноситься до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки вона є громадянкою України, її родинні відносини з померлою [PERSON] підтверджені копією свідоцтва про народження заявника та свідоцтва про укладення шлюбу, документ про підтвердження факту смерті [PERSON] є недійсним, що унеможливлює отримання заявницею свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Оскільки м. Донецьк відноситься до тимчасово окупованої території України, то суд вважає за необхідне встановити факт смерті з метою забезпечення реалізації прав заявника. Відповідно до положень ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган реєстрації актів цивільного стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Статтею 430 ЦПК України передбачено негайне виконання судового рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved