Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Заявники, через свого представника [PERSON], звернулися до суду із заявою, яку мотивують тим, що з 30.08.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них 23.09.2015 року народилася дитина у м.Севастополь, про що Пологовим будинком №2 м.Севастополя 08.10.2015 року видано медичне свідоцтво про народження. На даний час м.Севастополь та АР Крим є тимчасово окупованою територією, у звязку із цим зазначена вище медична довідка є недійсною та не створює правових наслідків. Тому, при зверненні заявника до реєстраційних органів у Херсонській області, йому було відмовлено у реєстрації новонародженої дитини. За вказаних обставин заявник позбавлений права зареєструвати у встановленому порядку народження дитини, у звязку із чим просить суд встановити факт народження 23.09.2015 року у м.Севастополі АР Крим дитини , мати якої - [PERSON], [INFO], громадянка України, батько- Стельмахович [PERSON], [INFO], громадянин України. Заявники у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, до суду від заявників заяв та клопотань не надходило. Представник заявників [PERSON] у судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за заявою без його участі, вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог законодавства. Через канцелярію суду надійшло клопотання з проханням розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. За таких обставин, суд вважав за можливе слухати справу у відсутності заявників, їх представника та зацікавленої особи, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 235, ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м.Севастополі, актовий запис № 294, 30.08.2013 року уклали шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], остання після шлюбу змінила прізвище за чоловіком на «Стельмахович». З наявних у справі копій паспортів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вбачається, що вказані особи є громадянами України. Відповідно до медичної посвідки про народження серії 67 № 004495, виданої Пологовим будинком №2 м.Севастополя 08.10.2015 року, 23.09.2015 року народилася дитина у матері - [PERSON], [INFO]. Згідно листа начальника міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] № С40/01-31 від 29.10.2015 року, адресованого у відповідь на звернення [PERSON], останньому відмовлено у реєстрації новонародженої дитини у звязку із невідповідністю наданої ним посвідки про народження вимогам чинного законодавства України, які вимагають при реєстрації фактів народження. [PERSON] рекомендовано за вирішенням питання звернутися до судових органів. Відповідно до ч. І ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.п.1,7 ч.І ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч.З ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного, медична посвідка про народження серії 67 № 004495, видана Пологовим будинком №2 м.Севастополя 08.10.2015 року, є недійсною і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч.І ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч.І ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя . Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу III вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявниками доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації ними батьківських прав відносно новонародженої дитини, в іншому, окрім судового, порядку реалізувати вказане право заявники не мають можливості, у звязку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт народження. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved