Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Заявник - представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі - ТОККПНЛ) Гадзінська О.В. звернулася до суду із заявою про госпіталізацію громадянки [PERSON] у примусовому порядку в психіатричний заклад без її згоди, для обстеження та лікування. В обґрунтування вимог посилається на те, що в [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює суттєву шкоду її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану, а також становить небезпеку для неї та оточуючих у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. 09 січня 2017 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка прийшла до висновку, що вона потребує стаціонарного обстеження та лікування. Згоду [PERSON] на обстеження та лікування отримати неможливо внаслідок її відмови від запропонованої госпіталізації. У судовому засіданні представник ТОККПНЛ Гадзінська О.В. заяву підтримала та пояснила, що громадянка [PERSON] згоди на госпіталізацію не дає, через хворобу не усвідомлює необхідності її лікування, психічний розлад є тяжким, внаслідок хвороби вона становить небезпеку для оточуючих, є агресивною, стан її психічного здоров'я за таких умов може постійно погіршуватись. Обстеження [PERSON] можливе лише в умовах стаціонару. З цих підстав просила заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянки [PERSON] у примусовому порядку в ТОККПНЛ без її згоди підтримав, вважає, що наявні підстави для примусової госпіталізації [PERSON] відповідно до закону. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є абсолютно здоровою і не потребує допомоги лікарів. Через недоброзичливі стосунки з чоловіком та матір'ю вони намагаються ізолювати її у психіатричному закладі. Мати [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] має розлади психіки, поводить себе агресивно, погрожує рідним розправою, влаштуванням пожежі, носить із собою ніж. Чоловік [PERSON] - [PERSON] дав суду аналогічні пояснення, просив заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] задовольнити. Вказав, що психічний стан дружини останнім часом погіршився і за рекомендаціями лікарів ТОККПНЛ на даний час їй необхідно пройти обстеження і лікування в умовах стаціонару. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного: Судом установлено, що [PERSON], [INFO], 09 січня 2017 року поступила на стаціонарне обстеження та лікування у четверте психіатричне відділення ТОККПНЛ, та була госпіталізована і 10 січня 2017 року оглянута комісією лікарів-психіатрів та їй установлено діагноз - біполярний афективний розлад, маніакальний епізод із психотичними симптомами. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів, розлади психіки спостерігаються у [PERSON] протягом останніх 7 років. Неодноразово лікувалась в 4 та 5 психіатричних відділеннях ТОККПНЛ, останнє лікування завершене 04 січня 2017 року. Психічний стан пацієнтки: в свідомості, орієнтована в повному обсязі. Мовному контакту доступна, мислення пришвидшене, непослідовне. Виказує маячні ідеї, емоції нестійкі. Негативістична, увага нестійка, вольові процеси ослаблені, критика хвороблива. Комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, а також підтвердила необхідність госпіталізації для стаціонарного обстеження та лікування без її усвідомленої згоди у зв'язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для неї та оточуючих, а також суттєву шкоду її здоров'ю, внаслідок погіршення психічного стану в разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Оскільки на підставі зібраних у справі доказів, у тому числі висновку комісії лікарів-психіатрів установлено, що обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, у неї наявний тяжкий психічний розлад, унаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, суд вбачає наявність підстав, передбачених статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання, що заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу без її згоди слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved