Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим вона народила дитину чоловічої статі. Місто Сімферополь Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією з 20 лютого 2014 року. Заявник зазначає, що батьком дитини є особа, яка не перебуває із нею у зареєстрованому шлюбі - [PERSON], [INFO] громадянин України, уродженець м. Нижньовартовська Тюменської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з яким вона проживає однією сім'єю - ведуть спільне господарство, мають спільні права та обов'язки, в тому числі з утримання та виховання дитини. Заявник стверджує, що за спільною домовленістю батьків народженій [INFO] р. у м. Сімферополі дитині присвоєно ім'я - [PERSON]. Заявник вказує, що 03.04.2018 вона через свого представника зверталась до Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про реєстрацію народження [INFO] дитини чоловічої статі, однак у державній реєстрації народження їй було відмовлено. У зв'язку з вищевикладеним просила суд встановити факт народження [INFO] у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим дитини чоловічої статі ([PERSON]), матір'ю якого є - [PERSON], [INFO], громадянка України, місце народження - м. Кіровське Донецької області, батько (за вказівкою матері відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України) - [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. До суду від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Заінтересована особа Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання свого представника не направив, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] у період з 01.11.2016 по 08.11.2016 перебувала на лікуванні у МЗ РК ГБУЗ РК «РКБ ім. Н.А. Семашко» СП Перинатальний центр м. Сімферополя, де [INFO] о 09 год. 46 хв. народила хлопчика вагою 3 730 г., 54 см., що підтверджується довідкою № 34 від 11.04.2018. Факт народження [INFO] у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим [PERSON] дитини чоловічої статі також підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Згідно паспорту [PERSON] серія [NUMBER] виданого Кіровським МВ УМВС України в Донецькій області 27.07.2005 встановлено, що заявник є громадянкою України, народилась [INFO] у м. Кіровське Донецькій області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 03.04.2018 заявник через свого представника зверталася до Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про реєстрацію народження [INFO] [PERSON], однак у державній реєстрації народження їй було відмовлено, що підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації народження № 752/16.28-37 у зв'язку з тим, що нею для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно інформаційного листа ВССУ про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року №990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» документами, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом ч. 1 цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Так походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Свідоцтво про реєстрацію шлюбу, що зареєстрований на території України та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини до суду заявником не було подано. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява частково знайшла своє підтвердження, і, відповідно, підлягає частковому задоволенню. Зокрема, встановленню підлягає факт народження [INFO] у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим дитини чоловічої статі від матері - [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки м. Кіровське Донецькій області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: partial