Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], уродженця Республіки Вірменія, на території України з листопада 1988 року по теперішній час, зазначаючи при цьому, що метою встановлення даного факту є отримання громадянства України. В обґрунтування заявлених вимог, заявник зазначає, що відповідно до записів трудової книжки з 1988 по 1992 рік він працював на підприємстві «АВТОРЕМ-88», з 1992 по 2004 рік - на підприємстві «Фірма вадмастер», з 2005 року - вже на посаді директора. Весь цей час заявник проживає на території України. Посилається, що значна частина життя заявника пов'язана з Україною, оскільки заявник отримав освіту, працює та проживає в Україні, а також планує тут залишитися. Враховуючи вищевикладене, просив заяву задовольнити в повному обсязі. В судове засіданні заявник і представник заінтересованої особи не з`явилися, подали заяви, в яких просять розглянути справи за їх відсутності. Крім того, заявник акцентував увагу на тому, що свою заяву він підтримує. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Вбачається, що [PERSON] бажає отримати громадянство України, а тому йому необхідно встановити факт постійного проживання на території України. Так, з довідки Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ Центр обслуговування споживачів №1 вбачається, що заявник з 14.09.2004 зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] разом із родиною: дружиною та дочкою. В свою чергу, із трудової книжки серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] вбачається, що останній з 10.11.1998 року працює на малому підприємстві «Авторем-88» старшим майстром СТО. 07.08.1992 року його звільнено на підставі ст.38 КЗпП України. З 15.09.1992 року заявник працює на малому підприємстві «Фірма вадмастер» майстром цеху по ремонту автомобілів, з 02.04.1996 року - переведений на посаду директора. 29.12.2004 року - звільнений на підставі ст.38 КЗпП України. З 01.09.2005 року по час розгляду справи [PERSON] працює на приватному підприємстві «Фірма Вадмастер і Ко». Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене вбачається, що [PERSON] з листопада 1988 року по час розгляду справи судом постійно проживає на території України. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити подану заяву..

Outcome: approved