Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Заявник звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер [PERSON], який був батьком заявниці. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, який посвідчений 04 лютого 2000 року секретарем виконавчого комітету Чорногородської сільської ради Сергієнко М.М. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у заповіті допущено помилку - невірно зазначено прізвище та замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Відповідно до довідки Інституту української мови при НАН України, написання прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» у вказаних документах є ідентичним та стосується однієї і тієї ж особи. В судове засідання заявниця не з'явилася, до початку розгляду заяви надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] також в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження батьком заявниці, [PERSON], 1959 року народження, зазначений [PERSON] (а.с. 7). 19.08.1979 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а. с. 9, 3). 04.02.2000 року секретарем виконавчого комітету Чорногородської сільської ради Макарівського району Київської області посвідчено заповіт [PERSON], який все своє майно заповів своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 8). Згідно ч. 1 ст.234 ЦК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 3 ст.235 ЦК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з довідки № 307/637 від 01.12.2014 року Інституту української мови НАН України щодо функціонування прізвищевих форм «[PERSON]» й «[PERSON]» на позначення тієї самої особи «[PERSON]» вказано, що зазначені форми лінгвістично ідентичні, оскільки є фонетично-графічними варіантами того самого прізвища (а. с. 12). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що зазначена у заповіті від 04.02.2000 року особа «[PERSON]» та заявниця [PERSON] є одна і таж сама особа. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтовані та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved