Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] , в якій просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , на строк три місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] , перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , наближатися на визначену відстань до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та до місця проживання матері постраждалої особи - [PERSON] - [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначено, що 13.01.2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . В період вагітності між сторонами ускладнилося спілкування та розпочалися постійні сварки, а після народження дитини [PERSON] почав вести себе агресивно та застосовувати по відношенню до неї фізичне насильство, яке виражалося в нанесенні ударів ногами по тілу та кулаками по обличчю. Протягом останніх восьми місяців [PERSON] постійно підіймав на заявницю руку, висловлювався нецензурною лайкою та завдавав тілесних ушкоджень, однак поліцію вона не викликала, оскільки вважала, що це тимчасово і його поведінка зміниться. Сильні побої [PERSON] були нанесені в новорічну ніч, коли [PERSON] мене бив її кулаками по обличчю, тягнув за волосся, завдавав удари по тулубу. В середині лютого 2020 року [PERSON] завдав заявниці удари по обличчю, розбив губу, потім затягнув в спальну кімнату та бив ногами. Я до органів поліції не зверталася, так як сподівалася на те, що ситуація зміниться, але ситуація лише погіршувалася. 05.04.2020 року [PERSON] наніс заявниці сильних ударів. Злякавшись за своє та дитини життя та здоров`я вона викликала поліцію. Працівниками поліції був винесений терміновий заборонний припис серія АА №012290 від 05.04.2020 року стосовно [PERSON] відповідно до якого він був зобов`язаний залишити місце проживання постраждалої особи, [PERSON] на трьохденний строк - до 20 год. 00 хв. 08.04.2020. Проте, 06 квітня 2020 року близько 09 год. 00 хв. [PERSON] скориставшись моментом відсутності заявниці, відкрив власним ключем квартиру та забрав у квартирі документи та коли вона повернулася [PERSON] почав знову з нею сваритися. За твердженням заявниці, такі дії викликають у неї побоювання за свою безпеку та за безпеку дитини, спричиняють емоційну невпевненість і почуття нездатності захистити себе. Ухвалою суду від 09.04.2020 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду. В судове засідання заявник [PERSON] \~ не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просила заяву задовольнити. Та зазначила, що визначеною відстанню вважати 50 метрів до місця проживання. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1\~ст. 350-5 ЦПК України\~не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Надав суду заяву, якою не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] \~про встановлення\~обмежувального припису,\~ про\~заборону наближатися\~до місця\~проживання [PERSON] \~ближче ніж\~50\~м.\~повідомлений,\~не заперечує.Беручи до уваги необхідність дотримання строку, протягом якого може бути розглянута дана справа (72 години), суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 січня 2017 року Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 13 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 13 січня 2017 року). Від подружнього життя сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що не заперечувалось сторонами та підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] . Заявниця стверджувала, що [PERSON] \~періодичновчинює психологічне насильство відносно заявниці, що виражається у погрозах, приниженні, сварках та спричиненні тілесних ушкоджень. Заявниця в заяві поданої до суду наголосила, що [PERSON] почав вести себе агресивно під час її вагітності, застосовувати по відношенню до неї фізичне насильство після вагітності, яке виражалося в нанесенні ударів ногами по тілу та кулаками по обличчю. Постійно підіймав на заявницю руку, висловлювався нецензурною лайкою та завдавав тілесних ушкоджень, однак поліцію вона не викликала, оскільки вважала, що це тимчасово і його поведінка зміниться. Сильні побої [PERSON] були нанесені в новорічну ніч, після цього в середині лютого 2020 року завдав удари по обличчю, розбив губу, потім затягнув в спальну кімнату та бив ногами. В квітні 2020 року [PERSON] наніс заявниці сильних ударів. Злякавшись за\~своє та\~дитини життя\~та здоров`я\~вона викликала\~поліцію та\~був винесений\~терміновий заборонний\~припис стосовно\~ [PERSON] \~відповідно до\~якого він\~був зобов`язаний\~залишити місце\~проживання постраждалої\~особи,\~ [PERSON] \~на трьохденний\~строк -\~до 20\~год.\~00\~хв.\~08.04.2020.Вказані дії заінтересованої особи заявниця сприйняла як пряму погрозу її безпеці та безпеці її дитини, що зумовило її звернення до суду з метою захисту її прав у вказаний в заяві спосіб. Судом вивчався\~терміновий заборонний\~припис стосовно\~кривдника серії\~АА №012290\~від 05.04.2020\~року стосовно\~ [PERSON] відповідно\~до якого,\~ [PERSON] \~05.04.2020\~ близько\~18:30\~за місцем\~мешкання влаштував\~сварку з[PERSON] \~в ході\~якої завдав\~шкоди її\~психічному здоров*ю,\~в зв*язку\~з чим був зобов`язаний залишити місце проживання постраждалої особи, [PERSON] на трьохденний строк з 20 год. 00 хв. 05.04.2020 до 20 год. 00 хв. 08.04.2020. Крім того судом вивчався висновок фахівця з питань судово медичної експертизи № 335-2020 від 07.04.2020, який виконано КЗОЗ Харківське обласне бюро судово медичної експертизи, з якого вбачається, що експертизу було проведено за заявою [PERSON] , яка зазначила, що [INFO] близько 18.30 годин в квартирі за місцем проживання, чоловік [PERSON] душив пальцями за шию, схопив руками за волосся і вдарив головою (правою половиною) об стіну, хапав руками за руки, тягав за волосся по підлозі при цьому ногами штовхав в правий бік. Свідомість не втрачала. За медичною допомогою не зверталася. Скарги на болі в місцях пошкоджень, нудоти. Згідно висновку вказаної експертизи встановлено, що у [PERSON] мали місце наступні тілесні ушкодження: синці на шиї, лівій верхній кінцівці, тулубі. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення. Вищевказані тілесні ушкодження, враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані за 1-3 доби до моменту огляду. За ступенем тяжкості: синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року віносяться до легких тілесних ушкоджень. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. 07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Положеннями\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно вимог\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених\~ст. 77-80 ЦПК України. Нормами\~статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було, навпаки заінтересована особа підтримав доводи заявника. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Зі змісту статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У пункті 9 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Надаючи оцінку ризикам, на які посилається заявниця, суд приймає до уваги зазначені показання та вважає підтвердженим факт нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] 05.04.2020, які підтверджені висновком № 335-2020 від 07.04.2020, а тому пояснення заявника можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені. Таким чином, на підставі наданих заявником належних та допустимих доказів, судом було встановлено обставини вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , вказаний факт також підтверджений заявою заінтересованої сторони згідно його заяви. Також,\~ [PERSON] \~було надано\~два договори\~купівлі продажу\~квартир розташованих\~за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] , з яких вбачається що власником вказаних квартир є [PERSON] . Так відповідно до договору купівлі продажу квартири від 21.10.2008 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 3084 вбачається, що власником квартири розташованої за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . З договору купівлі продажу квартири від 17.03.2018 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 873 вбачається, що власником квартири розташованої за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . При цьому, суд приймає до уваги, що відносно заінтересована особа 05.04.2020 був винесений терміновий заборонний припис, суд вважає, що в ході розгляду цієї заяви знайшли своє підтвердження факти вчинення [PERSON] психологічного насильства відносно заявниці, однак, зважаючи на неодноразовість вчинення таких дій, а також застосування до заявниці залякування та погроз, що в своїх останніх проявах має також ознаки адміністративного правопорушення, суд вважає, що вказані докази, а, також, пояснення заявниці, якою такі докази більш деталізовано, свідчать про те, що вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо заявниці має місце тривалий час, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дій [PERSON] , а також можливої ескалації такого насильства. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису строком на 3 місяців, яким заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та наближатися на\~відстань 50 метрів до місця проживання заяниці за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] , оскільки вказані квартири належать заявниці на праві приватної власності. При цьому, суд, враховуючи принцип дотримання прав та інтересів дітей і батьків, вважає, що такий обмежувальний припис не призведе до обмеження [PERSON] , як батька спільного із заявницею сина, у реалізації своїх прав відносно нього, оскільки заявниця жодним чином не заперечувала проти спілкування дитини з батьком. В силу ч. 3 ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.\~350-6\~ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved