Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із вищевказаною заявою, у якій просить суд встановити факт належності їй трудової книжки, оформленої на ім`я [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що, вона народилась [INFO] . 30.01.1978 року при працевлаштуванні на її ім`я було оформлено трудову книжку, у якій датою її народження зазначено [INFO] . 09.09.1997р. вона отримала паспорт громадянина України, у якому датою її народження зазначено [INFO] . Через розбіжність у даті її народження в паспорті із датою її народження у трудовій книжці Відділ з питань призначення та перерахунків пенсії №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області відмовив їй у зарахуванні до загального стажу певного періоду її роботи, зазначеному у вказаній трудовій книжці. Водночас, виправити вказану розбіжність у досудовому порядку вона не має можливості, оскільки паспорт громадянина України вона отримала після оформлення трудової книжки. Зазначена обставина змушує її звернутися до суду та просити суд встановити факт приналежності їй трудової книжки, оформленої на ім`я [PERSON] , [INFO] . В судове засідання заявниця не з`явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила суд заяву задовольнити та здійснити розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не з`явився, надав суду письмові пояснення, у яких зазначив про те, що записи у трудовій книжці, наданої заявником, не враховані управлінням через розбіжність у запису дати народження заявника в паспорті останнього із датою його народження у трудовій книжці. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень, наданих у п.12 вищевказаної Постанови, заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст.273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно свідоцтва про народження, виданого 24 серпня 1960р. Петровським ЗАГСом м. Сталіно, [INFO] народилась [PERSON] . Згідно Витягу із запису акта про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого 12.06.2015р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області, дошлюбним прізвищем [PERSON] є прізвище « [PERSON] ». 30.01.1978 року на ім`я ( [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] , оформлено трудову книжку [NUMBER] . 09.09.1997р. [PERSON] отримала паспорт громадянина України, у якому датою народження останньої зазначено [INFO] . Рішенням № 288/03-08/2019 від 20.09.2019р. Відділ з питань призначення та перерахунків пенсії №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області відмовив [PERSON] , [INFO] , у зарахуванні до загального стажу періоду її роботи, зазначеному у трудовій книжці [NUMBER] , через невідповідність запису дати народження останньої у трудовій книжці, із датою її народження, зазначеною у паспорті громадянина України. З вищенаведених обставин випливає, що має місце факт розбіжності у запису дати народження заявниці у трудовій книжці, виданій 30.01.1978 року, та у запису дати народження заявниці в паспорті громадянина України, виданого 09.09.1997 року. Як зазначає заявниця, вказана розбіжність позбавляє її можливості оформити пенсію за віком, та змушує останню звернутися до суду. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи факт розбіжності у запису дати народження заявниці у трудовій книжці та у запису дати її народження в паспорті громадянина України, суд, приймаючи до уваги те, що, спосіб захисту прав та інтересів, обраний заявником, є єдиним способом для їх відновлення, дійшов висновку про те, що, дана заява є обгрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved