Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Заявниця [PERSON], [INFO], звернулася до суду із заявою про надання їй права на шлюб, оскільки вона ще не досягла шлюбного віку, бо їй виповнилося лише 17 років, однак бажає створити сім'ю, народити та виховувати дитину. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із заявою про надання права на шлюб, оскільки відповідне рішення необхідно надати до органу ДРАЦС для реєстрації шлюбу. У судовому засіданні заявник [PERSON] свої вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві, та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON], у судовому засіданні не заперечувала проти шлюбу дочки та задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти шлюбу із заявницею та задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] року, її батьком є [PERSON], а матір'ю є [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 березня 1997 року. Отже, на час розгляду справи судом заявниця [PERSON] досягла сімнадцятирічного віку, а заінтересована особа [PERSON] є повнолітнім. Як вбачається з рішення лікарсько - консультативної комісії від 15.10.2014 року Липовецької центральної районної лікарні, [PERSON] вагітна строком 21 тиждень. Згідно ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років; особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку; за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч. 3 ст. 234 ЦПК); при цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи; заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника; резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 23 СК, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім'я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Визначаючись щодо можливості та необхідності надання заявниці [PERSON] права на шлюб з [PERSON], суд враховує їх вільне волевиявлення з цього приводу, бажання створити сім'ю, народити та виховувати дитину, тривалість їх близьких стосунків, згоду матері заявниці та інтереси майбутньої дитини заявників. Будь-яких обставин, які б свідчили про можливі негативні наслідки для заявниці у разі наданні їй права на шлюб, судом не встановлено, а тому надання права на шлюб відповідає її інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved