Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду із цією заявою і просив встановити факт його постійного проживання на території міста Ладижин Вінницької області (зони посиленого радіоекологічного контролю) у період з 26.04.1986 року по 05.03.1990 року. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що в період з 26.04.1986 року по 05.03.1990 року постійно проживав та був зареєстрований у місті Ладижин Вінницької області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. З 26.04.1986 року по 05.03.1990 року був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] та працював на Ладижинській ТЕС. Був переведений на Український об'єднаній ділянці по ремонту обладнання котельних цехів та цехів томливо подачі діючих електростанцій в підрядній організації, головний офіс якої та відділ кадрів знаходився в Молдавській ССР. Але фактично всі працівники цієї ділянки працювали на Ладижинській ТЕС. Встановлення даного факту необхідно для виходу на пенсію на пільгових умовах у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Заявник у судове засідання не з'явився, надавши заяву у якій просить розглядати справу у його відсутність, заяву підтримує і просить задовольнити. Представник Управління пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], у період з 26.04.1986 року по 05.03.1990 року проживав у м. Ладижин, Вінницької області. Цей факт стверджується сукупністю доказів. З амбулаторної картки [PERSON] видно, що він з 1986 р. по 1990 рік звертався до Ладижинської міської лікарні. З трудової книжки [PERSON] видно, що він дійсно працював на Ладижинській ТЕС в місті Ладижин з 09.10.1978 року по 12.02.1992 рік. З письмових пояснень [PERSON] видно, що її чоловік [PERSON] з 1978 року, після служби в армії проживав у місті Ладижин Вінницької області. З 01.04.1982 року її чоловік працював слюсарем третього розряду в Український об'єднаній ділянці по ремонту обладнання котельних цехів та цехів томливо подачі діючих електростанцій в підрядній організації, головний офіс якої та відділ кадрів знаходився в Молдавській ССР. Однак всі працівники працювали та постійно перебували на Ладижинській ТЕС в місті Ладижин. З 1978 року вона разом з чоловіком проживали у [ADDRESS] аж до 05.03.1990 року. З письмових пояснень [PERSON] видно, що вони з [PERSON] разом працювали і в один час були переведені по роботі на Українську об'єднану ділянку по ремонту обладнання котельних цехів та цехів томливо подачі діючих електростанцій, однак продовжували працювати на Ладижинській ТЕС. Тому [PERSON] з 26.04.1986 року по 05.03.1990 року і по теперішній час працював та проживав у м.Ладижин Вінницької області. Суд приймає ці докази до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved