Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Заявник звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту смерті в 2017 році її батька [PERSON]. Заява мотивована тим, що [INFO] на території населеного пункту смт. Сєверне, м. Сніжне Донецької області помер її батько [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2017 року, діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється, а отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим. Органи реєстрації актів цивільного стану відмовили у реєстрації факту смерті і у видачі відповідного свідоцтва, посилаючись на те, що для підтвердження факту смерті особи заявником подано документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. А тому заявник змушена звернутись до суду з заявою про встанослення факту смерті особи. В судовому засіданні заявник підтримала вимоги своєї заяви з підстав викладених в ній, просила суд про задоволення даної заяви. Заінтересована особа - представник Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Батько заявника [PERSON] народився [INFO] в Російській Федерації Пермської області Верещагинському районі село Верещагино. Як зазначила в своїй заяві заявник, відповідно до свідоцтва про смерть її батько помер [INFO] (а.с. 6) в смт. Сєверне м. Сніжне Донецької області. Згідно ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Зава про встановлення такого факту може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено факт, що гр. [PERSON] помер [INFO] на території смт. Сєверне м. Сніжне Донецької області. На підставі викладеного та

Outcome: approved