Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою до зацікавленої особи про встановлення факту смерті, в якій зазначає, що він є сином [PERSON], який помер 17 січня 2017 року в Донецькій області, Шахтарського району, в с. Дубовка за таких обставин: атеросклеротичний кардіосклероз. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України Законом України від 15.04.2014р. № 1207-УІІ. Він звертався до Тернівського міського відділу ДРАЦС та отримав відмову. Встановлення факту смерті необхідно йому для отримання свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], місце смерті Донецька область, Шахтарський район, с. Дубовка, яка настала 17 січня 2017 року. Допустити негайне виконання рішення у справі. Звернути судове рішення до виконання. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на задоволенні заяви наполягає (а.с. 9). Представник зацікавленої особи Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, але їх представник надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності їх представника та винести рішення на розсуд суду (а.с. 17). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин справа розглянута без участі сторін. Перевіривши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту\~\~смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Державна реєстрація смерті фізичної особи передбачена статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявник [PERSON], громадянин України, [INFO], постійно проживав за адресою: [INFO] однак на даний час мешкає за адресою: [ADDRESS], про що свідчить копія паспорта та його заява, які містяться в матеріалах справи (а.с. 9, 11-15). З свідоцтва про народження заявника [PERSON] серії ІІІ-УР № 577807, виданого 14.02.1961 року Золотарівською сільською радою Харцизького району Сталінської області, вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно наданого заявником свідоцтва про смерть серії ДНР № 044576, виданого 18.01.2017 року Шахтарським міськрайонним відділом ЗАГС Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] 17.01.2017 року помер у селі Дубовка Шахтарського району Донецької Народної Республіки (а.с. 5). Крім того, з довідки про причини смерті від 17.01.2017 року, виданої Амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Золотарівка Муніципальної установи «Шахтарський центр первинної медико-санітарної допомоги» Донецької Народної Республіки, вбачається, що [PERSON] помер 17 січня 2017 року, причина смерті - атеросклеротичний кардіосклероз (а.с. 6). 06.03.2017 року заявник звернувся до Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON], який помер 17.01.2017 року. Листом начальника Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 23/14.25-143 від 06.03.2017 року, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON]. Відмова мотивована тим, що заявиком для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 4). Відповідно до п. 1 Постанови Верховної [PERSON] України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-УІІІ,\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», Шахтарський район віднесено до таких районів. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 044576, видане 18.01.2017 року Шахтарським міськрайонним відділом ЗАГС Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки та довідка про причини смерті від 17.01.2017 року, виданої Амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Золотарівка Муніципальної установи «Шахтарський центр первинної медико-санітарної допомоги» Донецької Народної Республіки, що встановлює факт смерті є недійсними і не створює правових наслідків. Натомість суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки він є громадянином України, його родинні відносини з померлим [PERSON] підтверджені копією свідоцтва про народження, документ про підтвердження факту його смерті є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявникові для отримання свідоцтва про смерть. Оскільки с. Дубовка Шахтарського району Донецької області відноситься до районів проведення антитерористичної операції, то суд вважає за необхідне встановити зазначений факт з метою забезпечення реалізації прав заявника. Відповідно до положень ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган реєстрації актів цивільного стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Outcome: approved