overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та залишення під опікою інтернату. Свою заяву обґрунтовував тим, що на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті з 26.05.1975 р. знаходиться підопічна [PERSON], яка є інвалідом дитинства другої групи, з дитинства хворіє тяжкою розумовою відсталістю з порушенням в поведінці внаслідок основного типу олігофренічного дефекту, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки. Ніхто з родичів [PERSON] в інтернаті не відвідував. Погонянський психоневрологічний інтернат фактично займається її утриманням, для неї створені необхідні умови для проживання та лікування. На особистому рахунку [PERSON] знаходяться належні їй грошові кошти (пенсія у розмірі 25% призначеної пенсії, що виплачується їй як пенсіонеру, який перебуває на повному державному утриманні у відповідній установі згідно вимог ч.1 ст.48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Інтернат не може використати ці кошти в інтересах [PERSON], оскільки не має юридично закріплених повноважень опікуна. Просив визнати [PERSON] недієздатною та залишити її під опікою Погонянського психоневрологічного інтернату. Представник заявника у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду заінтересована особа повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], [INFO], яка з 26.05.1975 р. перебуває на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті, є інвалідом дитинства другої групи, хворіє тяжкою розумовою відсталістю, потребує постійної опіки. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 14.07.2014 р. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - розумовою відсталістю важкого ступеня, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відповідності з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з вимогами ст.66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, яка підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 39, 66 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та залишення під опікою інтернату. Свою заяву обґрунтовував тим, що на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті з 28.12.1985р. знаходиться підопічна [PERSON], яка з дитинства хворіє на тяжке хронічне психічне захворювання та є інвалідом 2 групи, хворіє на помірну розумову відсталість, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки. Бабуся підопічної [PERSON] померла у [INFO], на території с. Закрівці на даний час проживають дві тітки [PERSON] та [PERSON] Однак в інтернаті [PERSON] ніхто не відвідував. Погонянський психоневрологічний інтернат фактично займається її утриманням, для неї створені необхідні умови для проживання та лікування. На особистому рахунку [PERSON] знаходяться належні їй грошові кошти (пенсія у розмірі 25% призначеної пенсії, що виплачується їй як пенсіонеру, який перебуває на повному державному утриманні у відповідній установі згідно вимог ч.1 ст.48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Інтернат не може використати ці кошти в інтересах [PERSON], оскільки не має юридично закріплених повноважень опікуна. Просив визнати [PERSON] недієздатною та залишити її під опікою інтернату. Представник заявника у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві орган опіки та піклування Пшеничниківської сільської ради заяву визнав, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], [INFO], яка з 28.12.1985р. перебуває на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті, є інвалідом дитинства другої групи, хворіє на помірну розумову відсталість, потребує постійної опіки. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 26.05.2014р. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - помірною розумовою відсталістю, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відповідності з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров»я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. З огляду на викладене, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 39, 60, 63, 66 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та залишення під опікою інтернату. Свою заяву обґрунтовував тим, що на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті з 28.12.1985р. знаходиться підопічна [PERSON], яка хворіє на тяжке хронічне психічне захворювання та є інвалідом другої групи, хворіє на шизофренію, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки. [PERSON] є одинокою, батьків та близьких родичів, які б претендували на опікунство, не має. В інтернаті [PERSON] ніхто не відвідував. Погонянський психоневрологічний інтернат фактично займається її утриманням, для неї створені необхідні умови для проживання та лікування. На особистому рахунку [PERSON] знаходяться належні їй грошові кошти (пенсія у розмірі 25% призначеної пенсії, що виплачується їй як пенсіонеру, який перебуває на повному державному утриманні у відповідній установі згідно вимог ч.1 ст.48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Інтернат не може використати ці кошти в інтересах [PERSON], оскільки не має юридично закріплених повноважень опікуна. Просив визнати [PERSON] недієздатною та залишити її під опікою інтернату. Представник заявника у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], [INFO] народження, яка з 28.12.1985р. перебуває на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті, є інвалідом другої групи, хворіє на шизофренію, потребує постійної опіки. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 15.12.2014р. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом- параноїчною шизофренією, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відповідності з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров»я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. З огляду на викладене, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 39, 60, 63, 66 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та залишення під опікою інтернату. Свою заяву обґрунтовував тим, що на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті з 29.03.1975 р. знаходиться підопічна [PERSON], яка з дитинства відставала у психофізичному розвитку, є інвалідом дитинства першої групи, хворіє на помірну розумову відсталість, основний тип олігофренічного дефекту, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки. [PERSON] є одинокою, батьків та близьких родичів, які б претендували на опікунство, не має. Погонянський психоневрологічний інтернат фактично займається її утриманням, для неї створені необхідні умови для проживання та лікування. На особистому рахунку [PERSON] знаходяться належні їй грошові кошти (пенсія у розмірі 25% призначеної пенсії, що виплачується їй як пенсіонеру, який перебуває на повному державному утриманні у відповідній установі згідно вимог ч.1 ст.48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Інтернат не може використати ці кошти в інтересах [PERSON], оскільки не має юридично закріплених повноважень опікуна. Просив визнати [PERSON] недієздатною та залишити її під опікою інтернату. Представник заявника у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві орган опіки та піклування Пшеничниківської сільської ради заяву визнав, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], [INFO], яка з 29.03.1975р. перебуває на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті, є інвалідом дитинства першої групи, хворіє на помірну розумову відсталість, потребує постійної опіки. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11.12.2013 р. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - розумовою відсталістю тяжкого ступеня, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відповідності з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров»я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. З огляду на викладене, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 39, 60, 63, 66 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та залишення під опікою інтернату. Свою заяву обґрунтовував тим, що на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті з 30.03.1975р. знаходиться підопічна [PERSON], яка хворіє на тяжке хронічне психічне захворювання та є інвалідом загального захворювання другої групи, хворіє на деменцію вираженої ступені внаслідок органічного ураження головного мозку, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки. [PERSON] є одинокою, батьків та близьких родичів, які б претендували на опікунство, не має. В інтернаті [PERSON] ніхто не відвідував. Погонянський психоневрологічний інтернат фактично займається її утриманням, для неї створені необхідні умови для проживання та лікування. На особистому рахунку [PERSON] знаходяться належні їй грошові кошти (пенсія у розмірі 25% призначеної пенсії, що виплачується їй як пенсіонеру, який перебуває на повному державному утриманні у відповідній установі згідно вимог ч.1 ст.48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Інтернат не може використати ці кошти в інтересах [PERSON], оскільки не має юридично закріплених повноважень опікуна. Просив визнати [PERSON] недієздатною та залишити її під опікою інтернату. Представник заявника у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], [INFO], яка з 30.03.1975р. перебуває на повному державному забезпеченні у Погонянському психоневрологічному інтернаті, є інвалідом загального захворювання другої групи, хворіє на деменцію вираженої ступені внаслідок органічного ураження головного мозку, потребує постійної опіки. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11.08.2014р. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі вторинної деменеції, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відповідності з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров»я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. З огляду на викладене, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 39, 60, 63, 66 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна. Свою заяву обґрунтовував тим, що його мати [PERSON], [INFO] страждає психічним захворюванням та перебуває з 2009 року на обліку в Лисецькій ЦРЛ , є інвалідом другої групи та потребує стороннього догляду. В силу своєї хвороби [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, її поведінка неадекватна, психічний стан часто змінюється. Він є єдиним її сином, на даний час проживає з нею, забезпечує її лікування, відвідує в лікарні, однак не може отримувати її пенсію, оскільки не є опікуном. Тому просив визнати [PERSON] недієздатною та призначити його опікуном останньої. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи- органу опіки і піклування Тисменицької РДА в судове засідання не з'явився, у поданій заяві просили справу розглянути у відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що заявник [PERSON] являється сином [PERSON], [INFO], яка являється інвалідом другої групи, хворіє психічним захворюванням, потребує постійної опіки. Остання проживає разом з заявником та перебуває на його утриманні. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №107 від 08.04.2015р. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - хронічним маячним розладом (інволюційним параноїком), що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.(а.с.22-25). Відповідно до подання опікунської ради Тисменицької РДА від 16.03.2015року №10, опікунська рада вважає за доцільне призначити [PERSON], [INFO] опікуном над його матір»ю [PERSON].(а.с.21). У відповідності з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на викладене, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 39, 41, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, у якій просив визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку, призначивши його опікуном. Свою заяву обґрунтовував тим, що його бабуся [PERSON], [INFO] визнана інвалідом першої групи безстроково по зору. Бабуся хворіє розсіяним склерозом, що призвело до зміни розумової працездатності, концентрації уваги, параліч кінцівок. Через захворювання, внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу, бабуся не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому вона потребує постійного стороннього нагляду та догляду. У звязку з вищевказаним заявник звернувся до суду з даною заявою. Заявник у судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що бабуся заявника [PERSON], [INFO] визнана інвалідом першої групи безстроково по зору. Бабуся хворіє розсіяним склерозом, що призвело до зміни розумової працездатності, концентрації уваги, параліч кінцівок. Через захворювання, внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу, бабуся не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому вона потребує постійного стороннього нагляду та догляду. У відповідності з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №58/2018 [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом судинною (мультиінфарктною) деменцією, що згідно МКХ-10 F01.1, зазначене захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуном, у якій просив визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку, призначивши його опікуном. Свою заяву обґрунтовував тим, що його близький родич [PERSON] , [INFO] , який є його двоюрідним братом, є інвалідом першої групи з дитинства по психічному захворюванню, через свою хворобу потребує постійного стороннього догляду та піклування у зв’язку з фактичною нездатністю до самообслуговування. На даний час він після смерті матері [PERSON] здійснює догляд за хворим, тому виникла потреба в офіційному визнанні [PERSON] недієздатним та встановленні над ним опіки. Заявник у судовому засіданні підтримав заяву в порядку окремого провадження та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з’явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки. Особа, щодо якої подано заяву про визнання її недієздатною, у судове засідання не викликалась з урахуванням стану її здоров’я. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що двоюрідний брат заявника [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої групи з дитинства, через свою хворобу не здатний до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду та піклування. Після смерті [INFO] його матері [PERSON] догляд за ним здійснює заявник. У відповідності з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 15.11.2018 р. (а.с.45-47) [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом – важкою розумовою відсталістю, згідно МКХ – 10, F72; зазначене захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання органу опіки та піклування Тисменицької РДА від 26.04.2019 р. (а.с.77) заявник [PERSON] може виконувати обов’язки опікуна над своїм родичем [PERSON] у разі визнання його недієздатним. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 39, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуном, у якій просив визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку, призначивши його опікуном. Свою заяву обґрунтовував тим, що його близька родичка [PERSON], [INFO], яка є рідною сестрою його баби [PERSON], являється інвалідом другої групи внаслідок психічного розладу, з дитинства страждає епілептичною хворобою з дементним синдромом, через свою хворобу потребує постійного стороннього догляду та піклування у звязку з фактичною нездатністю до самообслуговування. На даний час він здійснює догляд за хворою, тому виникла потреба в офіційному визнанні [PERSON] недієздатною та встановленні над нею опіки. Заявник у судовому засіданні підтримав заяву в порядку окремого провадження та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві не заперечував щодо задоволення заяви про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуном, просив справу розглянути у його відсутності. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що близька родичка заявника [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи внаслідок психічного розладу, через свою хворобу не здатна до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду та піклування. У відповідності з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 31.07.2017 р. (а.с.25-29) страждає стійким хронічним психічним розладом вторинною деменцією внаслідок епілепсії, згідно МКХ-10 F 02,83; зазначене захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання органу опіки та піклування Тисменицької РДА від 14.03.2018 р. (а.с.52) заявник [PERSON] може виконувати обовязки опікуна над своєю родичкою [PERSON] у разі визнання її недієздатною. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 39, 60 ЦК України,

Outcome: approved