Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання подружжя. Свої вимоги мотивували тим, що 03 березня 2002 року заявники зареєстрували шлюб у міському відділі РАГС управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 354. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У 2011 році в зв`язку з необхідністю утримувати сім`ю та забезпечувати на належному рівні умови зростання та виховання малолітніх дітей заявник [PERSON] виїхав за кордон в пошуках належної роботи з відповідним рівнем доходу. Заявники як подружжя тривалий час проживають окремо, не ведуть спільне господарство, фактично припинили подружні відносини, однак підтримують дружні стосунки, разом виховують спільних дітей, які проживають з матір`ю, а батько регулярно надсилає кошти на їх утримання. Змінювати існуюче положення не бажають. Заявники мають дітей, які не досягли повноліття, потребують спільної уваги, сил, турботи, тому останні вважають, що розірвання шлюбу між ними є передчасним. З метою покращення сімейних відносин та збереження шлюбу [PERSON] та [PERSON] вважають доцільним на даний час встановити режим окремого проживання. З підстав зазначених вище заявники звернулись до суду із даною заявою. Заявник [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника заявника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява, у якій остання просить суд розгляд справи проводити за відсутності заявника та його представника та зазначила, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Заявник [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій остання просить суд розгляд заяви проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2002 року заявники зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено запис № 354, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , видане 03 березня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області. Від даного шлюбу заявники мають трьох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 11 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 11 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 11 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Відповідно до копії паспортних даних, заявник [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із довідки від 12 серпня 2020 року, виданої Президентом міста Свідниця, заявник [PERSON] зареєстрований на постійне місце проживання в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Згідно ст. 120 СК України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи за заявою подружжя про встановлення режиму окремого проживання розглядаються судом в порядку окремого провадження. Беручи до уваги те, що заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду зі спільною заявою про встановлення режиму окремого проживання, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved