Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення фактів постійного проживання у неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 та проживання у неповнолітньому віці в Україні станом на 13.11.1991, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він народився [INFO] у с.Дубовий Мис Нанайського району Хабаровського краю РСФСР і його батьками у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (російською мовою). Батьки у зареєстрованому шлюбі не перебували, але тривалий час проживали однією сім`єю, також мали ще трьох спільних синів. Через деякий час після його народження він разом з батьками переїхали на постійне місце проживання до с.Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, Україна, де почали проживати в будинку [ADDRESS] , який належав їх родичам. 01.09.1991 він був зарахований та пішов навчатися до 1-го класу Дмитрівської ЗШ №2, в якій навчався до 1995 року. З 1995 року по 01.09.2003 він навчався у Добровеличківській загальноосвітній школі-інтернаті 1-3 ступенів. На даний час він, окрім свідоцтва про народження, не має жодного документу, який би посвідчував його особу. Паспорт громадянина України він ніколи не отримував, реєстраційного номеру облікової картки платника податків не має, хоча його старші брати та мати у свій час отримали паспорти громадян України. Оскільки він має намір оформити набуття громадянства України, тому вимушений звернутися до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та заявник пояснив, що влітку 1991 року він разом зі своїми батьками та братами приїхали з Росії до України в с.Дмитрівку, де вони оселилися, він пішов у перший клас та навчався у школі до 3 класу. Після цього він був поміщений до інтернату, який закінчив у 2003 році. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив той факт, що він разом зі своїми батьками та братами, одним з яких є заявник, влітку 1991 року приїхали до України в с.Дмитрівку, де всі разом проживали в будинку родичів батька. Заявник пішов у перший клас Дмитрівської школи, де провчився до 3 класу. Потім він продовжував навчання у Добровеличківській загальноосвітній школі-інтернаті. Представник Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Півовар А.В. в судовому засіданні роз`яснила, що дані книги погосподарського обліку записуються станом на 01.01. поточного року, а на 01.07. поточного року туди вносяться уточнюючі дані. Оскільки у погосподарській книгі с.Дмитрівка за 1991-1995 роки мається запис про заявника та його батьків, то в цьому випадку вони дійсно прибули до с.Дмитрівка у липні 1991 року. Також зазначила, що могло бути таке, що батько приїхав у липні 1991 року, але діти, які також з ним приїхали, не були записані в облікову книгу. Вислухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи, покази свідка, роз`яснення спеціаліста, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] заявник народився [INFO] у с.Дубовий Мис Нанайського району Хабаровського краю РСФСР (а.с.5). Його батьками у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (російською мовою). \~ \~ \~ \~Батьки заявника разом зі своїми дітьми, у тому числі і заявником, у 1991 році прибули із с.Дубовий Мис Нанайського району Хабаровського краю до с.Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, де всі разом оселилися у будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією книги погосподарського обліку за 1991-1995 роки зазначеного домоволодіння (а.с.8-9). \~ \~ \~ \~Згідно з довідками відділу освіти, молоді та спорту Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 03.07.2019 за вих.№01-22-370/1 та опорного навчального закладу «Дмитрівська загальноосвітня школа I-III ступенів імені Т.Г. Шевченка Знам`янська районна рада Кіровоградської області» від 01.07.2019 за вих.№146, заявник з 01.09.1991 по 12.02.1995 навчався у Дмитрівській ЗШ №2 Знам`янського району Кіровоградської області. З 13.02.1995 (наказ №4 від 13.02.1995) відрахований зі списків учнів 4-го класу у зв`язку з переводом на навчання до Добровеличківської школи-інтернату (а.с.52, 53). Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з\~ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що\~суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі\~Закону України «Про громадянство України»\~і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення\~незалежності України або набрання чинності Законом України від 18.01.2001 №2235\-ІІІ «Про\~громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону. При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» №2235?ІІІ (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.293 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з п.п.а, б п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту. Відповідно до п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 №215/2001 для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 ч.1 ст.3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає, зокрема: судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У пункті\~44\~вищевказаного Порядку\~зазначено,\~що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи, що встановлення даного факту породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право та необхідно заявнику для встановлення належності до громадянства України, отримання в подальшому паспорту громадянина України, законом не визначено іншого порядку його встановлення, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що є підстави в судовому порядку встановити факти постійного проживання заявника у неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 та у неповнолітньому віці в Україні станом на 13.11.1991. На підставі викладеного,

Outcome: approved