Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Свою заяву обґрунтовував тим, що його дядько [PERSON] у 1990 р. поїхав на заробітки в Росію, де проживав у Томській області, з 1993 р. будь-який звязок з ним втрачено. Він жодного разу не приїжджав, не телефонував, не писав листів. Батьки заявника неодноразово намагались встановити місце знаходження [PERSON], навіть звертались на передачу «Жди меня», однак, все виявилось безрезультатним. З офіційною заявою щодо розшуку дядька в органи поліції заявник не звертався. Заявник протягом всього свого життя вільно, безперешкодно користується належним дядькові [PERSON] на праві власності будинковолодінням по вул. Миру, 36 в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області та присадибною земельною ділянкою. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім дозволить заявнику вирішити питання щодо визнання за ним права власності за набувальною давністю на належне дядькові нерухоме майно. Просив визнати [PERSON] безвісно відсутнім з 01.01.1994 р. Заявник та його представник у підготовчому засіданні заяву підтримали і просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи у підготовче засідання не зявився, у поданій суду заяві заінтересована особа не заперечувала щодо визнання [PERSON] безвісно відсутнім, просила розглянути справу у відсутності свого представника. Вислухавши заявника, його представника, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що дядько заявника [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], є власником будинковолодіння по вул. Миру, 36 в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 20.01.1995 р.; право власності [PERSON] належно зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ. Рішенням Сілецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 29.12.1993 р. [PERSON] передано безоплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,0783 га. У 1990 р. [PERSON] поїхав на заробітки в Росію, де проживав у Томській області, з 1993 р. будь-який звязок з ним втрачено. Він жодного разу не приїжджав, не телефонував, не писав листів. З того часу у місці постійного проживання [PERSON] відсутні відомості про місце його перебування. Вказані обставини підверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], довідками виконкому Ямницької сільської ради ОТГ (а.с.44-45), актом непроживання особи (а.с.46), довідкою ФАП с. Сілець (а.с.48), інформацією ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (а.с.50), інформацією ГУ ДФС в Івано-Франківській області (а.с.52) Відповідно до вимог ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви. На підставі наведеного, відповідно до ст.43 ЦК України,

Outcome: approved