Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

заявник звернулася в суд із заявою про встановлення факту її постійного проживання разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 08.08.1981 року до часу відкриття спадщини 11.10.2003 року та визнати заявника спадкоємцем четвертої черги. Заяву мотивує тим, що 11.10.2003 року помер колишній чоловік заявника - [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав з нею за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири, загальною площею 76,4 кв.м., та така фактично була прийнята заявником, оскільки остання на час смерті спадкодавця проживала разом з ним. Інші спадкоємці рідні брат та сестра спадкодавця [PERSON] та [PERSON] не претендують на спадкове майно. Разом тим, оскільки 10.03.1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, нотаріус відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю підтвердження родинних відносин та факту їх спільного проживання і після розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, з метою реалізації свого права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину просить заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеним та просила встановити факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 08.08.1981 року до часу відкриття спадщини 11.10.2003 року та визнати заявника спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON]. Представник заінтересованої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, у вирішення справи покладається на розсуд суду. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за без їх участі та проти задоволення заяви не заперечили. При цьому вказали, що спадкодавець є їхнім рідним братом та він продовжував проживати однією сімєю із заявником і після розірвання шлюбу. Вказали, що коли їхній брат захворів, то заявник доглядала його аж до смерті. Вважають, що право на спадкування після смерті [PERSON] належить саме заявнику. Заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.4) 11.10.2003 року у віці 47 років помер [PERSON] Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5) заявник та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1981 року, а 10.03.1999 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Разом з тим, допитаний в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] суду показав, що заявника та [PERSON] знає з 1992 року, оскільки живуть по сусідству, повідомив, що останні проживали разом до дня смерті [PERSON] Факт проживання однією сімєю заявника та [PERSON] аж до смерті останнього в судовому засіданні підтвердив і допитаний в якості свідка [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з листа Четвертої Львівської державної нотаріальної контори (а.с.8) [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного суду України, наданих у п.2, 23 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи вищенаведене, оскільки заявник позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які б підтверджували проживання заявника та спадкодавця однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, разом з тим зібраними під час розгляду справи доказами такий факт судом встановлено, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] в частині встановлення факту її постійного проживання разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 08.08.1981 року до часу відкриття спадщини 11.10.2003 року підлягає до задоволення. Разом з тим, суд вважає, що заява в частині визнання заявника спадкоємцем четвертої черги задоволенню не підлягає з таких підстав. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного суду України, наданих у п.1 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з копією свідоцтва про смерть (а.с.4) [PERSON] помер 11.10.2003 року, встановлений діючими на той час нормами ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті останнього не закінчився до 1 січня 2004 року, а тому спадкові відносини регулюються ЦК України. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки судом встановлено, що заявник постійного проживала разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 08.08.1981 року до часу відкриття спадщини 11.10.2003 року, у відповідності до ст.1264 ЦК України має право на спадкування у четверту чергу, а тому додаткового визнання такого права заявник не потребує.

Outcome: partial