Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2156, на підставі рішення Люботинської міської ради народних депутатів від 10.12.1996 р. № 1907, про передачу у власність земельної ділянки площею 0,120 га., що розташована на території Люботинської міської ради, с.т. «Почвовед», ділянка № [NUMBER] для ведення садівництва. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] вказала, що їй -[PERSON], на підставі рішення Люботинської міської ради Харківської області від 10 грудня 1996 р. № 1907, для садівництва було передано у приватну власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,120 га. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Люботинської міської ради, СТ «Почвовед». Передача їй у власність вищевказаної земельної ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29 січня 1997 р., акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2156. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу УРСР (в редакції закону 1993 р.), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільскими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. При оформленні державного акту, у ії прізвищі було допущено технічну помилку, а саме замість «[PERSON]» помилково зазначено «[PERSON]». Інші документи на ії ім'я оформлені вірно із зазначенням ії прізвища «[PERSON]». Крім того, на підставі виготовленої технічної документації із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки на місцевості, а також вищезазначеного державного акту на право власності на землю, належну їй земельну ділянку було зареєстровано в Управлінні Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області, присвоєний кадастровий номер [NUMBER]. Власником земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено «[PERSON]», документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку зазначено - «Державний акт від 29.01.1996 р. [NUMBER]» 11 листопада 2015 р. вона звернулася до реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на належну їй земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,120 га, розташовану на території Люботинської міської ради, СТ «Почвовед». Рішенням державного реєстратора № 26228578 від 17 листопада 2015 р. їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою. Підставою відмови стало те, що заявник подав державний акт, виданий на ім'я [PERSON], та одночасно з цим паспорт суб'єкта права, виданий на ім'я [PERSON]. У вказаному рішенні державний реєстратор роз'яснив про порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення у судовому порядку. На теперішній час отримати новий акт без помилок заявниці неможливо, оскільки видача державних актів за чинним законодавством скасована, встановлення у несудовому (адміністративному) порядку факту належності їй державного акту про право приватної власності діючим законодавством не передбачено, у зв'язку із чим вона змушена звернутися з цього питання до суду. Представник зацікавленої особи - Люботинської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явилась, але, Голова Люботинської міської ради - Лазаренко Л.І. направив до канцелярії суду листа № 03-36/1612 від 08.04.2016 р. у якому просив суд розглядати заяву [PERSON] за відсутності їх представника, проти задоволення ії вимог заперечень не висловив. (а.с. 19) Суд, дослідивши наявні у справі докази, встановив факти і відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що підтвердженням того, що у записі прізвища [PERSON] в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29 січня 1997 р., повинно бути вказано «[PERSON]», як вказано у Ії паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 11 листопада 1999 р. (а.с. 4). Також підтвердженням цього є відповідний запис у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] від 23.07.1998 р.(а.с. 5) та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку де вказано, що [PERSON] являється власницею земельної ділянки [NUMBER] площею 0,1200 га. розташованої за адресою: Харківська область Харківський район Люботинська міська рада садівниче товариство «Почвовед» земельна ділянка № [NUMBER] Встановлення даного факту має для заявниці юридичні наслідки, які дозволять їй користуватись, володіти та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. Згідно із ст. 256 ч.1 п.6) ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвище, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р.: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян». Чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п. 18 цієї ж постанови: «Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання».

Outcome: approved