Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] померла її баба [PERSON]. Остання склала заповіт, яким заповіла все своє майно їй. Після смерті баби залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,2055 га для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] у селищі Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.10.2002 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13-3-4/207. Спадкоємцями за законом є її мама [PERSON] та її брат [PERSON] У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса для оформлення документів про прийняття спадщини після смерті баби Проте, їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з тим, що заповіт складений від «[PERSON]», державний акт на землю виданий «[PERSON]», проте у свідоцтві про смерть зазначено «[PERSON]». Заявник та її представник в судове засідання не з'явилися. Від представника заявника надійшла заява, у якій просив справу розглядати без його участі, заяву підтримує, просив її задовольнити. Заінтересовані особи, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Від них надійшли заяви, у яких вони просили справу розглядати без їх участі, заяву визнають та не заперечують проти її задоволення. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла баба заявника [PERSON], яка була власником земельної ділянки площею 0,2055 га для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого підсобного господарства по вул. [ADDRESS] у селищі Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. Остання склала заповіт, яким заповіла все своє майно заявнику. У зв'язку з оформленням спадщини після смерті баби остання звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Проте їй було відмовлено, поскільки у заповіті та у державному акті на право власності на землю вказано прізвище «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть «[PERSON]». Факт належності [PERSON] вищевказаних документів підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю, копією заповіту від 03.08.2002 року, копією свідоцтва про смерть, довідкою Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області № 894 від 30.07.2018 року. В судовому порядку можуть бути встановлені факти, які перелічено в ч.1 ст.315 ЦПК України, а також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, що необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку. На підставі наведеного та

Outcome: approved