Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу посилаючись на те, що з 2012 року тимчасово без реєстрації постійного місця проживання мешкала у м. Алушта АРК. 14.06.2014 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алуштинського міського управління юстиції в АРК, актовий запис №165, свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , яке виконано на бланку України та скріплено печаткою від імені України. Змінила прізвище на [PERSON] . На початку 2019 року нею було втрачено свідоцтво про реєстрацію шлюбу, отримати повторне свідоцтво не має можливості, оскільки з 20.02.2014 року АРК є тимчасово окупованою територією. Просить встановити факт реєстрації шлюбу між громадянином України до та після реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Кіровоград, Кіровоградської області, України та нею - громадянкою України до реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Жовте, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, отримання нею прізвища після одруження « [PERSON] », який зареєстровано 14.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алуштинського міського управління юстиції в АРК, актовий запис №165 та поновити актовий запис про шлюб між нею та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала в повному об`ємі. [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечив. (а.с.36) Представник ВДРАЦС по П`ятихатському району та місту Вільногірську ГТУЮ у Дніпропетровській області в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Кіровоград Кіровоградської області та [PERSON] , [INFO] , яка народилася [INFO] в с. Жовте П`ятихатського району Дніпропетровської області, 14.06.2014 року - зареєстрували шлюб, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , актовий запис 165 вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алуштинського міського управління юстиції в АРК, серія [NUMBER] (а.с.7) Згідно копії паспорта серії [NUMBER] від 03.09.2014року, виданого П`ятихатським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області, останній видано [PERSON] , [INFO] , яка народилася в с. Жовте П`ятихатського району Дніпропетровської області, де мається відмітка щодо реєстрації шлюбу Алуштинським РАЦС р. Крим - 14.06.2014р., актовий запис № 165 з [PERSON] , 1971 року народження. (а.с.10) Згідно копії паспорту серії [NUMBER] від 16.01.2016р. виданого Кіровським РВ у м. Кіровоград УДМС України в Кіровоградській області, останній видано [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Кіровоград Кіровоградської області, де мається відмітка щодо реєстрації шлюбу ДРАЦС м. Алушта АР Крим - 14.06.2014р., актовий запис № 165 [PERSON] . (а.с.11-13) Згідно копії обласної суспільно-політичної газети «Вісті Придніпров`я» № 54 від 18.07.2019 року свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] втрачено. (а.с.9) Згідно листа ВДРАЦС по П`ятихатському району та місту Вільногірську ГТУЮ у Дніпропетровській області від 24.07.2019 року вих. №105/14.19-11 [PERSON] звернулася із заявою про видачу їй повторного свідоцтва про смерть [PERSON] , однак їй відмовлено у зв`язку з відсутністю належних доказів родинних відносин так як її свідоцтво про шлюб виконано органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території і його діяльність вважається незаконною, а документ є не дійсним. (а.с.16) Згідно листа П`ятихатського РС ГУДМС України в Дніпропетровській області від 1256/1122 від 10.10.2019 року [PERSON] отримала паспорт громадянина України на підставі свідоцтва про шлюб. (а.с.46) Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупованою визнається між іншим, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Датою окупації згідно ч. 2 ст.1 вказаного Закону визначено 20 лютого 2014 року. Згідно ст. 9 Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про шлюб, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів реєстрації шлюбу на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити факт реєстрації шлюбу між громадянином України [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Кіровоград, Кіровоградської області, України та громадянкою України до реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Жовте, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, отримання нею прізвища після одруження « [PERSON] », який зареєстровано 14.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алуштинського міського управління юстиції в АРК, актовий запис №165. Згідно п.3.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду. Вимоги заявниці в частині поновлення актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки актовий запис відсутній в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Outcome: partial