Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

\~Заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити, факт його постійного проживання на території України за адресою: смт Марківка, вул. Комунарів, будинок 24 Марківського району Луганської області станом на 24 серпня 1991 року. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в 1990 року разом зі своєю матірю та вітчимом [PERSON], який виховував його з двох років переїхали на постійне місце проживання до [INFO], де проживали [INFO]. З 01 вересня 1992 року по 17 серпня 1998 року він навчався в Кризькій середній школі з першого по шостий клас. Після розірвання шлюбу між його матірю та вітчімом, 11 листопада 1998 року, разом з матірю та братами виїхали з смт Марківка до міста Горлівка Донецької області, де проживали [INFO]. В 2003 році він був засуджений Калінінським районним судом м. Горлівка до позбавлення волі на строк сім років пять місяців та умовно-достроково звільнений від відбуття покарання. 03 грудня 2008 року знову був засуджений Алчевським міським судом Луганської області до восьми років позбавлення волі. Після відбуття покарання прибув в смт Марківка Луганської області, де проживає у вітчима [PERSON] за адресою: смт Марківка, вул. Виноградна, будинок 9/1. В звязку з відсутністю в нього паспорта громадянина України, звернувся до Марківського районного відділу УДМС України в Луганській області з заявою про видачу паспорта громадянина України для подальшої реєстрації за місцем проживання. Листом №37/427 від 21.04.2016 йому було відмовлено в видачі паспорта через те, що факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) або на момент вступу в силу ЗУ «Про громадянство України (13.11.1991) встановлено не було. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно для отримання вперше паспорта громадянина України. У судовому засіданні заявник на заявлених вимогах наполягала та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Марківського районного відділу УДМС України в Луганській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його прсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Допитаний в якості свідка [PERSON] засвідчив суду, що в 1990 році він разом з [PERSON] та її двома синами приїхали в Марківський район Луганської області та поселилися по вул.Комунарів,24, де жили спочатку в цивільму шлюбі, а потім одружилися. Також засвідчив, що за цією ж адресою з 1990 по 1998 рік постійнот проживав [PERSON], який є заявником по цій справі. Допитана в якості свідка [PERSON] засвідчила суду, що в 1990 році [PERSON]С разом з [PERSON] та її двома синами, один з яких є заявником по справі приїхали в Марківський район Луганської області та поселилися по вул.Комунарів,24. Ій також достименно відомо, що вони там проживали разом до 1998 року. Заявник навчався в Кризькій школі з 1 по 6 клас Допитаний в якості свідка заявник [PERSON] засвідчив суду, що в 1990 році він з матірю, старшим братом та [PERSON] приїхали до с.Марківка Луганської області де жили до 1998 року доки мати не розлучилася з [PERSON] Також вказав, що до 6 класу Навчасвся у Кризькій школі,в 1998 році вони з матірю переїхали до м.Горлівка Донецької області. З письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що [PERSON] народився 24.09.1985 року в с. Новознамянка,Троїцького району, Луганської області, про що відділ державної реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції у Луганській області зробив відповідний актовий запис №18 та 21.01.2012 видав свідоцтво про народження (а.с.4). Його матірю вказана [PERSON], яка згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕД №142210 виданому 16.08.2001 перебувала по 11 листопада 1998 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Згідно копії паспорта серії ЕМ №541458 виданого Марківським РВ УМВС України в Луганській області [PERSON] з 07.06.1990 року зареєстрований з адресою: смт Марківка, вул. Комунарів, 24 Марківського району Луганської області, а з 20.03.2001 по вул.Карла Маркса,9 с.Марківка Луганської області(а.с.5-6) Згідно довідки відділу освіти Марківської районної державної адміністрації [PERSON] навчався в Кризькій середній школі з 01.09.1992 по 17.08.1998 року (з 1 по 6 клас). Як вбачається із довідки СТОВ «Мрія» Марківського району Луганської області його мати [PERSON] працювала в колгоспі ім. Леніна з серпня 1990 року по серпень 1998 року (а.с.10). Згідно повідомлення Калінінської ВК-27 даних про реєстрацію [PERSON] на території України станом на 13.11.1991 або 24.08.1991 за вказаною ним адресою: Луганська область, Марківський район, с. Комуна підтвердити не можливо (а.с.11) Згідно з довідкою про звільнення серії ДОН №54435 [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], відбував покарання в закладі Державної служби виконання покарань з 10.04.2008 по 08.04.2016. (а.с.12). Листом №37/427 від 21.04.2016 [PERSON] було відмовлено в видачі паспорта через те, що факту його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) або на момент вступу в силу ЗУ «Про громадянство України (13.11.1991) встановлено не було. Встановлення даного юридичного факту для [PERSON]М має юридичне значення, оскільки надсть йому можливість реалізувати своє право на отримання паспорту громадянина України. Встановлюючи факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року [PERSON], суд бере до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно яких вбачається, що [PERSON] дійсно проживав до з 1990 року по 1998 рік по вул. Комунарів, 24 в смт Марківка Марківського району Луганської області. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту поданої [PERSON] заяви вбачається, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 необхідне йому для одержання вперше паспорта громадянина України. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 [PERSON] є встановленим в судовому засіданні, оскільки заявником надано достатньо доказів проживання його в смт Марківка по вул. Комунарів,24 з 1990 року по 1998 рік, що також підтверджено показаннями свідків. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви в повному обсязі.\~ У відповідності до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved