Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Заявник, Семенівська міська рада Чернігівської області, звернулась до Семенівського районного суду Чернігівської області в порядку окремого провадження із заявою, в якій просила: передати у комунальну власність Семенівській міській раді Чернігівської області безхазяйне майно: житловий будинок за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування своєї вимоги заявником зазначено про те, що на території Семенівської міської ради знаходиться нерухоме майно, а саме: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яке має ознаки безхазяйності. Згідно довідки виданої Семенівським відділення КП «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентарізації» від 23 червня 2021 р. вих. № 101 нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] в цілому. Нині чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспний двір». З прийняттям Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, який втратив чинність 20.06.2007 року, колгоспний двір припинив своє існування. З Цивільного Кодексу Української PCP вилучені норми, що встановлювали його статус (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16 грудня 1993 року № 3718 - XІІ, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Колгоспний двір до цього визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Він міг складатися і з однієї особи. Головою колгоспного двору був його засновник, як правило глава сім`ї, члени, всі особи, котрі спільно проживали, вели господарство і перебували у сімейно-родинному зв`язку (подружжя, їхні батьки, діти, дід, баба, онуки та ін.), особи котрі тимчасово були відсутніми, перебували на дійсній військовій службі, виїхали на навчання чи займали виборчу посаду. Громадяни - члени родини колгоспника, які не були членами колгоспу, вчителі та інші, а також громадяни, які не перебували в родинних зв`язках, але спільно вели підсобне господарство колгоспного двору, також користувалися правами колгоспного двору. У разі смерті одного з членів колгоспного двору, спадщина на спільне майно господарства за наявності інших його членів, не відкривалася. Це було можливим лише після смерті останнього члена двору. Смерть [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, згідно якого [PERSON] помер [INFO] (актовий запис № 25 від 20 лютого 1972 року). Наразі міській раді достовірно не відомо хто є останнім членом двору. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. За загальним правилом, працездатний член колгоспного двору втрачав право на частку у майні двору у тому випадку, якщо він не менш ніж три роки поспіль не брав участі своєю працею і засобами у веденні загального господарства двору. Це правило не поширювалося на умови призову такого члена двору на військову службу, його навчання в навчальному закладі чи хвороби (положення статей 120-126 Цивільного кодексу Української PCP). У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність нього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року нe втратили права на частку в його майні. В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», судам роз`яснюється, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність», загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За приписами ст. ст. 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. При цьому розмір часток учасників у праві спільної сумісної власності залежить від участі кожного із членів у його створенні. Той факт, що зазначене майно наразі не перебуває у власності фізичних чи юридичних осіб, держави чи територіальної громади підтверджується інформаційною довідкою № 263442224 від 29.06.2021 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать до управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. В силу вимог п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. У 2020 році Семенівською міською радою вжито заходів стосовно проведення процедур визнання вищезазначеного нерухомого майна безхазяйним. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 травня 2020 року № 209173044 вказане майно 15 травня 2020 року взято на облік безхазяйного нерухомого майна відповідно до рішення державного реєстратора прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна № 52254870 від 15 травня 2020 року. Крім того, про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна опубліковано оголошення у засобах масової інформації, що підтверджується публікацією в районній газеті «Життя Семенівщини» від 21 травня 2020 року та на офіційному веб-сайті Семенівської міської ради від 18 травня 2020 року. Однак можливі власники вказаного майна, маючи змогу протягом року з дня взяття на облік та з дня розміщення оголошення звернутися до відділу комунального майна міської ради з підтверджуючими правовими документами для зняття будинку з обліку як безхазяйного не зверталися. Згідно вимог ст. 333 ЦПК України суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Таким чином, житловий будинок за \~ \~ \~ \~адресою: [ADDRESS] , є безхазяйним, взято на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, сплив один рік з дня взяття нерухомої речі на облік, що дає підстави для передачі вказаної нерухомої речі у власність територіальної громади в судовому порядку. У судове засідання представник заявника, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області Деденко Сергій Іванович не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно відомостей якої просив розглянути справу без участі представника Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, вимоги, зазначені в заяві, Семенівська міська рада Чернігівської області підтримує повністю та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Комунального підприємства «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації», начальник Комунального підприємства «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації» Котова Людмила Михайлівна у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду подала письмову заяву, згідно даних якої у судове засідання зявитися не може, просить розглянути справу без її участі, позов вирішити на розсуд суду згідно чинного законодавства. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити заяву за наведених у ній обставин, які суд вважає доведеними, через те, що вони у повному обсязі підтверджуються даними зазначених вище документів, які були досліджені судом у судовому засіданні. Судом встановлено, що на території Семенівської міської ради Чернігівської області знаходиться нерухоме майно, а саме: нежитловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який має ознаки безхазяйності. Згідно копії довідки Семенівського відділення Комунального підприємства «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23 червня 2021 року вих. № 101, нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за колгоспним двором, голова двору [PERSON] в цілому (а. с. 8). Нині чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспний двір». З прийняттям Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, який втратив чинність 20.06.2007 року, колгоспний двір припинив своє існування. З Цивільного Кодексу Української PCP вилучені норми, що встановлювали його статус (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16 грудня 1993 року № 3718 - XІІ, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Колгоспний двір до цього визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Він міг складатися і з однієї особи. Головою колгоспного двору був його засновник, як правило глава сім`ї, члени, всі особи, котрі спільно проживали, вели господарство і перебували у сімейно-родинному зв`язку (подружжя, їхні батьки, діти, дід, баба, онуки та ін.), особи котрі тимчасово були відсутніми, перебували на дійсній військовій службі, виїхали на навчання чи займали виборчу посаду. Громадяни - члени родини колгоспника, які не були членами колгоспу, вчителі та інші, а також громадяни, які не перебували в родинних зв`язках, але спільно вели підсобне господарство колгоспного двору, також користувалися правами колгоспного двору. У разі смерті одного з членів колгоспного двору спадщина на спільне майно господарства за наявності інших його членів не відкривалася. Це було можливим лише після смерті останнього члена двору. Смерть [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, згідно якого [PERSON] помер [INFO] (актовий запис № 25 від 20 лютого 1972 року). Наразі міській раді достовірно не відомо хто є останнім членом двору. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. За загальним правилом, працездатний член колгоспного двору втрачав право на частку у майні двору у тому випадку, якщо він не менш ніж три роки поспіль не брав участі своєю працею і засобами у веденні загального господарства двору. Це правило не поширювалося на умови призову такого члена двору на військову службу, його навчання в навчальному закладі чи хвороби (положення статей 120-126 Цивільного кодексу Української PCP). У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність нього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року нe втратили права на частку в його майні. В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судам роз`яснюється, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність», загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За приписами ст. ст. 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. При цьому розмір часток учасників у праві спільної сумісної власності залежить від участі кожного із членів у його створенні. Той факт, що зазначене майно наразі не перебуває у власності фізичних чи юридичних осіб, держави чи територіальної громади підтверджується інформаційною довідкою № 263442224 від 29 червня 2021 року (а. с. 9). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. В силу вимог п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. У 2020 році Семенівською міською радою вжито заходів стосовно проведення процедур визнання вищезазначеного нерухомого майна безхазяйним. Згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна № 209173044 від 15 травня 2020 року взято на облік безхазяйне нерухоме майно житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до рішення про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, індексний номер: 52254870 від 15 травня 2020 року. (а. с. 5). Крім того, про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна опубліковано оголошення в засобах масової інформації, що підтверджується публікацією в районній газеті «Життя Семенівщини» (а. с. 6) та на офіційному веб-сайті Семенівської міської ради (а. с. 7). Згідно вимог ст. 333 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Враховуючи вищевикладене\~та те,\~що житловий будинок,\~що розташований\~за адресою: [ADDRESS] ті, взятий на облік уповноваженим органом як безхазяйне майно, про що було опубліковане відповідне оголошення в засобах масової інформації, а також те, що з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі минуло більше одного року, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, а зазначене безхазяйне нерухоме майно може бути передане у комунальну власність Семенівської міської\~територіальної громади\~Новгород-Сіверського\~району Чернігівської\~області в особі Семенівської міської ради Чернігівської області. Будь-якого спору про право з матеріалів цивільної справи не вбачається, тому підстави для залишення заяви без розгляду відсутні. За таких обставин суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved