Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. На підтвердження своїх вимог вона зазначила, що вона народилася 08.03.1942 року в селі Дубовіци Шимського району Новгородської області, СРСР. В 1969 році вона переїхала на постійне місце проживання в Україну. Працювала в м. Полтаві на заводі газорозрядних ламп з 04.07.1969 року по 11.09.1973 року. З 01.10.1974 року зареєстрована та проживає по теперішній час в с. Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області. В 2017 році вона звернулася до Новосанжарського районного сектору Державної міграційної служби України в Полтавській області із заявою про видачу їй паспорта громадянина України в звязку з втратою паспорта громадянина СРСР, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. Ухвалою суду від 03.04.2018 року відкрито провадження по справі у порядку окремого провадження, призначене судове засідання по розгляду заяви на 10.05.2018 року (а.с. 12). Оскільки справа не була розглянута до закінчення строку відрядження судді Афанасьєвої Ю.О. в Новосанжарському районному судді Полтавської області, й після переведення судді на роботу на посаду судді у вказаний суд (Указ Президента України «Про переведення суддів» від 20.08.2018 року № 228/2018) ухвалою від 16.10.2018 року справа була прийнята до свого провадження та призначено судове засідання на 15.11.2018 року (а.с. 36). Заявник в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просила заяву задовольнити. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи за довіреністю, [PERSON], в судовому засіданні не заперечували проти встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Як вбачається із свідоцтва про народження серії РН № 462913, заявник [PERSON] народилася 08.03.1942 року в селі Дубовіци Шимського району Новгородської області (а.с. 4). З трудової книжки, виданої [PERSON], [INFO], вбачається що вона з 04.07.1969\~року по\~11.09.1973\~року працювала в м. Полтаві на заводі газорозрядних ламп, автоагрегатному заводі (а.с. 5-8). Згідно довідки виконавчого комітету Малоперещепинської сільської\~ради Новосанжарського\~району Полтавської\~області №\~653\~від 15.03.2018\~року, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає на території Малоперещепинської сільської\~ради за\~адресою:\~с.\~Мала Перещепина,\~вул.\~Піщана,\~буд.\~60,\~Новосанжарського району\~Полтавської області,\~з 01.10.1974\~року і\~по даний\~час (а.с. 9). Факт реєстрації [PERSON] за вищезазначеною адресою підтверджується також і випискою з домової книги, наданої виконавчим комітетом Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за № 369 від 21.02.2017 року (а.с. 10). Факт постійного проживання [PERSON] з жовтня 1974 року і по теперішній час в с. Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Заявник звернулася до Державної міграційної служби України в Полтавській області для отримання паспорта громадянина України, однак їй було відмовлено, оскільки не були надані документи, підтверджуючі реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року, рекомендовано звернутись до суду. Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів, підтверджуючих її реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснено, що у порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України з моменту народження підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання на території України з 01.10.1974 року станом на 24.08.1991 року [PERSON], [INFO], уродженки [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved