Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заявлені вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Він народився у Вінницькій області, Любарському районі, с.В-Браталов, а помер [INFO] у м.Макіївка Донецької області. Його смерть підтверджується «Лікарським свідоцтвом про смерть [NUMBER]», виданим Центром первинної медико-санітарної допомоги №6» м.Макївка. Вона як дружина померлого отримала вказане свідоцтво про смерть, оскільки без нього не можливо було поховати на цвинтарі тіло. Свідоцтво не створює правових наслідків, воно не законне, так як видане органами, які обрані, створені та призначені у порядку, що не передбачений законом, та скріплене печаткою, не дійсною на Україні. Факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Так вона зверталася до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області з метою державної реєстрації смерті [PERSON], однак отримала відмову у державній реєстрації його смерті. Тому отримати свідоцтво про смерть чоловіка у відділу державної реєстрації актів цивільного стану вона не може. Іншими доказами факту смерті є довідка про причину смерті, що видана незаконною установою та скріплена незаконної печаткою, але в ній зазначена причина смерті чоловіка і міститься підпис лікаря, що також може свідчити про достовірність факту смерті. Встановлення факту смерті чоловіка необхідно їй для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, який розташований на території підконтрольній українській владі території, та в подальшому для звернення до органів Пенсійного Фонду України для оформлення державної допомоги, а в подальшому для оформлення спадщини після смерті чоловіка. Просить встановити факт смерті у м.Макіївка Донецької області [PERSON], який народився [INFO] в Україні, Вінницькій області, Любарському районі, селі В-Браталов, який помер [INFO] (а.с.2-3). У судовому засіданні заявниця [PERSON] дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, додатково пояснила, що вони з чоловіком перебували у шлюбі з 1963 року, постійно проживали в м.Макіївка Донецької області, потім стали на облік та жили в м.Приморську як внутрішньо переміщені особи. Останній час чоловік сильно хворів, переніс інсульт, у нього була ішемічна хвороба серця, серцево-судинна недостатність. Коли він був в м.Макіївка, то йому сталося погано, він помер. Вона з сином організувала та оплатила його поховання. Просила заявлені вимоги задовольнити. Представник заявниці [PERSON] просила заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки вони знайшли підтвердження в судовому засіданні. Заінтересована особа Приморський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву від 07.11.2017, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, зазначив, що вирішення справи залишає на розсуд суду (а.с.16); заперечень проти заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] не направив. Вислухавши заявницю, її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з паспортом громадянина України [PERSON] зареєстрована за адресою місця проживання: [ADDRESS] (а.с.4-5). У свідоцтві про одруження зазначено, що [PERSON], 1935 року народження, та [PERSON], 1940 року народження, 07.05.1964 зареєстрували шлюб, актовий запис №199, після реєстрації присвоєні прізвища: [PERSON], [PERSON]; місце реєстрації Совєтський райЗАГС м.Макіївки (а.с.11). Згідно із довідкою УСЗН Приморської РДА від 10.06.2016 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою місця проживання: [ADDRESS], фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). У Лікарському свідоцтві про смерть [NUMBER] від 21.08.2017 вказано, що [PERSON], [INFO], помер [INFO], його місце проживання: [ADDRESS], місце смерті: [ADDRESS]; причина смерті встановлена сімейним лікарем [PERSON], це хвороби: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз; супутні захворювання: гіпертонічна хвороба 1 ступеню. Свідоцтво підписано лікарем (а.с.10). У довідці про причину смерті від 21.08.2017 вказано, що, [PERSON] помер [INFO] у віці 82 роки, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця; атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 1 ступеню (а.с.8). Заявницею надано з заявою свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], яка сталася [INFO] у віці 82 років, що видане на тимчасово окупованій території органом, діяльність якого вважаються незаконною, тому свідоцтво є недійсним (а.с.7). Листом Приморського РВ державної РАЦС ГТУЮ у Запорізькій області від 19.10.2017 відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], який помер [INFO] у м.Макіївка, Донецька область, Україна, оскільки не надані медичні документи, оформлені медичними закладами належним чином. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.3 ст.9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв'язку з чим для отримання свідоцтва про смерть заявнику було запропоновано звернутися до суду (а.с.9). Свідок [PERSON] суду пояснив, що заявниця є сестрою його дружини, а [PERSON] - чоловік заявниці. Вони тривалий час підтримували родинні стосунки. Заявниця з чоловіком останній час жила у них. [PERSON] тривалий час хворів, йому викликали швидку допомогу, він втрачав свідомість. Приблизно 2 місяця тому [PERSON], перебуваючи в м.Макіївка Донецької області (там знаходиться їх квартира, для її збереження вони туди їздили), помер. Про це йому сказала сестра, також телефонував його знайомий з Макіївки [PERSON] і розповідав про поховання [PERSON] Організацією поховання чоловіка займалася заявниця, родичі допомагали. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України»від 04.02.2016, який набрав чинності з 24.02.2016, ЦПК України доповнено ст.257-1, згідно з якою: Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч. 1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4). Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Згідно з наказами Міністерства юстиції України від 25.11.2014 №246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на не контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Пунктом 6 глави 5 розділу ІІІ встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог заявниці про встановлення факту смерті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер на тимчасово окупованій території, свідоцтво про його смерть було видане органом, який знаходиться на не контрольованій території, тому є недійсним і не створює правових наслідків на території України. Заява про встановлення факту смерті [PERSON], який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS], яка визначена Верховною Радою України як тимчасово окупована територія України, подана дружиною померлого до суду за межами такої території України. Факт смерті знайшов підтвердження в судовому засіданні. Встановлення факту смерті чоловіка заявниці має для неї юридичне значення, потрібно їй для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю її чоловіка, державної реєстрації його смерті, щоб отримати допомогу на поховання та оформити спадщину. В інший спосіб даний факт не може бути встановлений. Тому вимоги заявниці про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved