Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Заявники [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Немирівського районного суду від 03.03.2015 року, посилаючи на те, що даним рішенням задоволено вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до них, щодо звернення стягнення, виселення з житлового будинку по вул. Леонтовича, 56, в с. Чуків, Немирівського району, Вінницької області. Будинок в с. Чуків, по вул. Леонтовича, 56, Немирівського району єдине їхнє житло, вони постійно проживають та зареєстровані за даною адресою. Правовідносини, повязані з виселенням, є похідними від передбаченої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому підлягають застосуванню на стадії примусового виконання судового рішення. 07.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 ЗУ «Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умовами, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мараторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої ст. 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яка розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже мараторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільнення від його виконання. Відтак мараторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мараторій», лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мараторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забе6зпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мараторій» не підлягає виконанню. Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015 року. Вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки відділом ДВС не повинно проводитись у звязку з дією Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згода заявників на звернення стягнення на будинок відсутня, стягувач не набув права власності на спірний будинок в інший спосіб, у той час як примусове виселення боржників з належного їм житла на даний час може призвести до порушення права власності на будинок та неможливості користуватися своєю власністю. В судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та їх представник адвокат [PERSON] підтримали заяву про відстрочення виконання рішення суду та просили відстрочити виконання рішення суду від 03.03.2015 року до втрати чинності Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України» наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Також пояснили, що іншого житла вони не мають є особами пенсійного віку, просять не висиляти їх з будинку та рахують що заборгованість за кредитом ними погашена. Просять заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи відділу ДВС [PERSON], який діє згідно доручення заяву визнає та не заперечує проти відстрочення рішення Немирівського районного суду від 03.03.2015 року. Представник зацікавленої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог закону, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями,про причини неявки суд не повідомив, клопотань та заяв на адресу суду від нього не надходило. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про відстрочку виконання рішення підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~\~\~\~ Постановами відділу ДВС Немирівського РУЮ ВП № 48744596 та ВП 48744471 від 16.09.2015 року відкрито виконавче провадження згідно виконавчих листів виданий на підставі рішення Немирівського районного суду від 03.03.2015 року по цивільній справі № 2/140/9/15 за позовом Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення, виселення з житлового будинку. Відповідно до вимог\~ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 373 ЦПК України\~за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. \~\~\~ Перелік обставин, що можуть тягнути відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним. \~\~\~ Дана стаття передбачає, що у процесі виконання виконавчого документа державним виконавцем можуть виникнути обставини, що перешкоджають або утруднюють примусове виконання. До таких можна віднести обставини, які свідчать про те, що майнове становище боржника не дає змоги виконати вимоги виконавчого документа у встановлені строки чи є спосіб або порядок виконання більш вигідний для боржника. \~ При цьому Верховний Суд України в пункті 10\~Постанови № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року з наступними змінами і доповненнями, вказує про те, що задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). \~\~\~ Згідно матеріалів справи та рішення Немирівського районного суду від 03.03.2015 року житловий будинок за № 56, що належить заявникам [PERSON] та [PERSON] має загальну площу 54,20 кв.м., житлову площу 31,00 кв.м., що знаходиться за адресою Вінницька області Немирівський район с. Чуків вул. Леонтовича. 07 червня 2014 року набув чинності Закону України № 1304-VІІ, згідно з пунктом 1 статті 1 до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Проте за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій\~статті 58 Конституції України. У\~рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року\~№ 1-рп/99\~у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Водночас\~Конституція України\~передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Разом з тим, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Оскільки спірний житловий будинок який є предметом іпотеки використовується заявниками як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 250 кв.м., суд вважає, що ці обставини є підставою, яка не підлягає примусовому виконанню рішення суду на період дії Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набрав чинності 07 червня 2014 року. Така ж правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 25 березня 2015року у справі №6-44цс15. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим заяву [PERSON] та [PERSON] про відстрочку виконання рішення суду від 03.03.2015 року по цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення, виселення з житлового будинку задовольнити та надати їм відстрочку виконання рішення суду до втрати чинності Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На підставі викладеного та

Outcome: approved