Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Заявник звернулася з вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 15.12.2000 року госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради їй було видано свідоцтво про право власності на житло квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 51,3 кв.м. Квартира також належить на праві спільної сумісної власності членам сімї заявника: чоловікові [PERSON] та сину [PERSON] в рівних долях. В лютому 2019 року заявник звернулась в ЦНАП м. Івано-Франківська з метою державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. В реєстрації прав заявнику було відмовлено через те, що в свідоцтві про право власності на житло її прізвище записано [PERSON], а справжнє прізвище згідно паспорта [PERSON]. Внаслідок такої помилкової зміни прізвища, на даний час виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує особу заявника та правовстановлюючим документом, який був виданий на імя заявника, а саме свідоцтвом на право власності на житло. Виправити помилку, допущену у прізвищі у свідоцтві про право власності на житло виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради відмовляється, по причині ліквідації Госпрозрахункової групи з приватизації державного житлового фонду.\~ Встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло необхідно заявнику для вчинення дій щодо розпорядження часткою належного їй майна. На підставі наведеного, просила суд встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS], яке видано 15 грудня 2000 року госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, належить [PERSON]. В судове засідання заявник не з'явилася, в заяві зазначила про розгляд заяви без її участі. Представник зацікавленої особи виконавчого комітету Івано-Франківської міської радив судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи у відсутності представника зацікавленої\~ особи за наявними матеріалами в судовій справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 15.12.2000 року, виданого госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, квартира за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 198/133 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.5). Згідно копії паспорта Громадянина країни серії МЕ № 563636, виданного 16.12.2004 року Івано-Франківським МВ УМВС в Івано-Франківській області вказано прізвище [PERSON] (а.с.3-4). [PERSON] з 1989 року зареєстрована за адресою: [INFO]. Як вбачається з відповіді виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради квартира № 133 на вул. Вовчинецькій, 198 в м. Івано-Франківську приватизована розпорядженням міського голови № 590-р від 24.11.2000 року на [PERSON] та членів її сімї групою з приватизації державного житлового фонду. Окрім того, Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не є правонаступником управління ЖКГ виконкому міської ради, а тому не має жодних правових підстав вносити будь-які виправлення у документ, який ними не видавався (а.с.6). Заявник просить встановити суд факт приналежності правовстановлюючого документа, а саме те, що свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS], яке видано 15 грудня 2000 року госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду на прізвище [PERSON] належить належить [PERSON], для вчинення дій щодо розпорядження часткою належного їй майна. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт належності правовстановлюючого документу, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved