Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного її проживання разом із спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO], на час відкриття спадщини в [ADDRESS], обґрунтовуючи вимоги заяви тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, який був ним вчиненим за життя 14.05.2012 та відповідно до якого він заповів усе належне йому майно їй. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9608 га, розташована на території Росошанської сільської ради. Заявник спадщину прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялась у межах визначеного законодавцем строку, утім нотаріус відмовив у видачі на її ім'я нотаріального акту, вказуючи на те, що нею не підтверджено факту постійного проживання із спадкодавцем, що стало підставою для звернення до суду, оскільки іншого порядку встановлення даного факту від якого залежать майнові права заявника чинним законодавством не передбачено. У визначений судом строк заінтересованою особою відзиву до суду не було надано, утім сільський голова надав до суду заяву, в якій не заперечував щодо вимог заявника, а розгляд справи просив проводити за відсутності їх представника. У судове засідання заявник не з'явились, однак надала заяву, в якій вимоги підтримала, просила заяву задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними матеріалами справи, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності встановив, що [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. На випадком своєї смерті спадкодавець 14.05.2012 вчинив особисте розпорядження, відповідно до якого він заповів усе належне йому майно [PERSON]. До складу спадкової маси увійшло спадкове майно, що складається із земельної ділянки, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9608 га, що розташована на території Росошанської сільської ради, яка належала спадкодавцеві згідно Державного акту (а.с.8). Як убачається із довідки № 1247 від 03.12.2018 виданої виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с.9), [PERSON] з 20.10.2011 по день смерті [INFO] [PERSON], проживала разом з ним без реєстрації в житловому будинку в [ADDRESS], інших осіб, які там проживали чи були зареєстровані не було. За правилами ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до п.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Матеріали справи свідчать про те, що спадщина після смерті [PERSON] ніким не прийнята, протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявник не заявила про відмову від неї, отож незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів (зокрема заяви про встановлення постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини), особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до абз. 5 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р. № 1382-IV «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заявником доведено обставини, на які вона посилається у заяві належними та допустимими доказами, а їх взаємний зв'язок є достатнім для встановлення даного факту, що має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежать її майнові права, іншого порядку чи можливості встановити даний факт чинним законодавством не передбачено, а встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин, суд задовольняє заяву у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved