Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], [INFO], у віці 71 роки, місце смерті - Донецька область, м. Донецьк. Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 01.11.2016 року. Однак вказаний документ не є дійсними на території України, оскільки державні органи не визнають документи, видані на тимчасово окупованій території України. На підставі вищевикладеного просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецька, особи чоловічої статі, який помер [INFO] у м. Донецьк, Донецької області, причина смерті - цукровий діабет, інсулінозалежний, важкий перебіг. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Перевіривши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. В суді встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 633, виданого КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Донецька» [PERSON], [INFO], уродженець м. Донецьк, помер [INFO] у м. Донецьк, Донецької області, причина смерті - цукровий діабет, інсулінозалежний, важкий перебіг. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 01.11.2016 року виданого Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO], уродженець м. Донецьк, помер [INFO] в м. Донецьк. Встановлено, що свідоцтво про смерть [NUMBER], виданого 01.11.2016 року видане Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним, і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З письмової відповіді Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві слідує, що заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO], оскільки пред'явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть та для забезпечення прав та законних інтересів на території України. Оскільки неможливо провести реєстрацію смерті [PERSON], який помер [INFO], законом не встановлено іншого порядку отримання свідоцтва про смерть, з метою забезпечення прав, свобод та законних інтересів заявника, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженець м. Донецьк, особи чоловічої статі, який проживав в м. Донецьк, померлого [INFO] у м. Донецьк, причина смерті - цукровий діабет, інсулінозалежний, важкий перебіг. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved