Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про визнання доньки - [PERSON], [INFO], та онука - [PERSON], [INFO], безвісно відсутніми. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з [PERSON] є донькою [PERSON] від першого шлюбу. [PERSON] онук [PERSON] З 13 червня 2003 року заявники та [PERSON] з сином [PERSON] мешкали разом за адресою: [ADDRESS]. З вересня 2014 року [PERSON] разом з сином [PERSON] виїхали за межі України, місце знаходження заявникам невідоме. У зв'язку з довгою відсутністю заявники звернулись до поліції з заявою про зникнення [PERSON] та її сина [PERSON] 31 липня 2015 року були внесені до ЄРДР №12015050770002874 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.115 КК України. Постановою слідчого від 26 січня 2015 року кримінальне провадження по справі закрито на підставі ч.1 п.1 ст.284 КК України. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] вже більше двох років не з'являються за місцем реєстрації, відносин ні з ким не підтримують, заявники не мають фінансової можливості сплачувати комунальні послуги, якими її донька та онук фактично не користується, просять суд визнати [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми. У судове засідання заявники не з'явилася, до суду надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відділу опіки та піклування Центральної районної адміністрації міста Маріуполя Донецької області у судовому засіданні присутній не був, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Суд, з'ясувавши думку учасників процесу, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 15 грудня 2010 року [NUMBER] квартира (житлове приміщення у гуртожитку) [ADDRESS] належить на праві приватної спільної дольової власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з особовим рахунком [NUMBER], виданим КК «Західна №1» квартиронаймачем квартири (житлового приміщення у гуртожитку) [ADDRESS] є [PERSON], в якій зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з листом від 05 липня 20165 року №3359/102/072016 начальника Центрального ВП МВП ГУНП в Донецькій області кримінальне провадження №12015050770002874, внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.115 КК України закрито на підставі ч.1 п.1 ст.284 КК України, підставою для закриття послугувала заява [PERSON] надіслана електронною поштою, відповідно до якої остання зазначила, що жива та здорова і мешкає за іншою адресою на території Російської Федерації. Згідно з відповіддю від 01.07.2016 року №189 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №52 неповнолітній [PERSON], [INFO], не навчається у вказаному закладі, згідно з наказом від 12 грудня 2014 року №140-У остатнього відраховано з п'ятого класу. Зі змісту ч. 2 ст. 43 ЦК України вбачається, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а у разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що біля двох років відсутні відомості та дані про місце перебування [PERSON] та [PERSON] Згідно з ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Таким чином, оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги заявників знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому у суду є достатні підстави для визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], безвісно відсутніми. За змістом ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Отже, з огляду на зміст вказаних норм матеріального та процесуального права слід дійти висновку, що факт встановлення осіб безвісно відсутніми є само по собі вже підставою для зняття зазначених осіб з реєстрації, а тому вимога заявників про зобов'язання міграційної служби Центрального району у місті Маріуполі Донецької області задоволенню не підлягає. Оскільки останній день одержання відомостей про [PERSON] та [PERSON] встановлений як вересень 2014 року, суд на підставі ч.2 ст.43 ЦК України вважає днем початку безвісної відсутності цих фізичних осіб 01 січня 2015 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial