Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою, де заінтересовані особи: Вугледарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області про встановлення фактів: реєстрації шлюбу, смерті фізичної особи на тимчасово окупованій території України, сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні. Вимоги заяви мотивовані тим, що заявниця з 2000 року по 19.11 2016 року мешкала з [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Хоча вони і були зареєстровані за різними адресами у місті Макіївка, весь час мешкали разом у квартирі заявниці за адресою: [ADDRESS]. Як заявниця, так і [PERSON] отримували пенсії, але розмір його пенсії був майже втричі більшим за розмір пенсії заявці, і весь час до самої смерті [PERSON] заявниця перебувала на його утриманні. З початком проведення антитерористичної операції, місце проживання останніх опинилось на тимчасово окупованій території, у зв'язку з чим вони були змушені виїхати до міста Вугледара та були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за однією адресою: [ADDRESS], отримували пенсії в УПФУ м. Вугледара Донецької області. Час від часу вимушені були виїжджати у місто Макіївку, щоб перевіряти квартиру, яка там залишилась. Під час чергового візиту до міста Макіївки, у вересні 2016 року [PERSON] захворів, зліг, у зв'язку з чим вони не змогли повернутися до міста Вугледара і залишились у місті Макіївці, де вони 19.11.2016 року зареєстрували шлюб і де [INFO] року [PERSON] помер. Видані свідоцтва про шлюб та смерть [PERSON] є недійсними. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Заявниця зверталась до відділу РАЦС для реєстрації смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про смерть виданого установою розташованою на тимчасово непідконтрольній території України, але їй було відмовлено. Факт сумісного проживання, реєстрації шлюбу, перебування на утриманні, смерті підтверджується документами, які додані до заяви, та можуть підтвердити свідки. Тому, заявниця просить суд встановити факт реєстрації шлюбу між нею та [PERSON] на тимчасово окупованій території України у місті Макіївці, встановити факт їх сумісного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 2000 року до моменту укладення шлюбу, встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території в місті Донецьку, встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON]. Заявниця в судовому засіданні підтримала вимоги заяви, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила суду, що з [PERSON] проживала разом з 2000 року без реєстрації шлюбу, однак коли останній незадовго до смерті став себе погано почувати вирішили укласти шлюб. Зазначила, що встановити факти сумісного проживання та перебування на утриманні необхідно для того, що заявниця мала змогу перейти на пенсію померлого та звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала. Пояснила, що законом не заборонено встановлювати факт реєстрації шлюбу, окрім того, є свідоцтво про шлюб, видане органами, розташованими на тимчасово окупованій території України, яке підтверджує факт реєстрації шлюбу між заявницею та [PERSON] Встановити факт смерті останнього в позасудовому порядку є неможливим, оскільки смерть [PERSON] настала на тимчасово окупованій території України у місті Донецьку. Однак, для встановлення факту смерті, необхідно встановити факт родинних відносин між заявницею та померлим. Встановлення факту постійного проживання необхідне заявниці для того, щоб мати можливість, як особі, що постійно проживала з померлим та як спадкоємиці четвертої черги спадкування, звернутись за отриманням спадщини. Необхідність встановити факт перебування на утриманні зумовлена необхідністю переходу заявниці на пенсію померлого. Окрім того, представником заявниці надано суду письмове клопотання про уточнення вимог заяви, відповідно до якого представник заявниці просить п. 3 заяви викласти в наступній редакції: 3. Встановити факт сумісного проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2001 року по момент смерті [PERSON] [INFO] року. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог заяви, пояснив суду, що відповідно до бази пенсійного фонду як заявниця, так і [PERSON] з 06.06.2016 року була припинена виплата пенсій до встановлення обставин щодо не проживання останніх за зареєстрованим фактичним місцем проживання. Станом на останню дату отримання пенсій, [PERSON] отримував щомісячні пенсійні виплати у розмірі приблизно 5000 гривень, в той час як щомісячна пенсія заявниці складає приблизно 1500 гривень. Представник заінтересованої особи Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явились, про місце, дату та час розгляду заяви були повідомлені належним чином. Надали до суду заяву, якою просили заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядати без участі їх представника. Зауважень щодо встановлення факту смерті та встановлення факту сумісного проживання не мали. Однак, заперечували щодо встановлення факту реєстрації шлюбу, оскільки це суперечить чинному законодавству України. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що заявниця є її матір'ю, а померлий [PERSON] вітчимом. Показала суду, що заявниця та [PERSON] почали мешкати разом з 2000 року за адресою: [ADDRESS]. З того часу стали вести спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, жили однією сім'єю як чоловік та жінка. В основному бюджет родини складався з пенсій [PERSON] Заявниця та [PERSON] зареєстровані у місті Вугледарі як внутрішньо переміщені особи, але інколи навідувались до міста Макіївки і в один з таких візитів в червні 2016 року [PERSON] стало погано, у зв'язку з чим став наполягати на реєстрації шлюбу з заявницею. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 листопада 2016 року на тимчасово окупованій території у місті Макіївка, а вже приблизно через місяць [PERSON] [INFO] року помер у лікарні, розташованій на тимчасово окупованій території України, у місті Донецьку. Померлий був похований 23 грудня 2016 року в місті Макіївці, свідок була особисто присутня під час поховання [PERSON] на кладовищі. Свідок зауважила, що її донька називала [PERSON] дідусем, інших родичів останній не мав і на скільки відомо свідку спадкового майна не лишилось. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що [PERSON] та заявниця проживали разом як чоловік і жінка та вели спільний побут, мали спільний бюджет з 2000 року. З січня 2015 року до літа 2016 року останні жили у свідка [PERSON], в літку 2016 року поїхали до міста Макіївки щоб перевірити квартиру, однак у зв'язку з хворобою [PERSON] вимушені були там залишитись. Останній помер [INFO] року у лікарні міста Донецька. Незадовго до смерті останнього [PERSON] та заявниця одружились 19 листопада 2016 року на тимчасово окупованій території України. Після оголошеної судом перерви сторони в судове засідання не повернулись, надали суду клопотання, якими просили розгляд заяви закінчити без їх участі. Заявниця та представник останньої наполягали на задоволенні вимог заяви. Суд, враховуючи пояснення заявниці, представника заявниці, представника заінтересованої особи та свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, приймаючи до уваги вищенаведені обставини, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з копій паспортів заявниці серії [NUMBER] та [PERSON] серії [NUMBER] останні були зареєстровані за різними адресами, а саме, [ADDRESS] та [ADDRESS], відповідно (а.с. 8, 11). Відповідно до довідки № 51 від 22 березня 2017 року, виданої органами, які розташовані на тимчасово окупованій території України, заявниця мешкала сумісно з чоловіком [PERSON], вели спільне господарство по день смерті останнього, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 28.07.2016 року №1460011181 та №1460011180, виданих Вугледарським міським управлінням соціального захисту населення, [PERSON] та [PERSON] фактично проживали за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 13). Заявниця та [PERSON] звертались до начальника УПФУ в м. Вугледарі Басистої Л.О. з заявами від 14.01.2015 року про виплату пенсій за фактичним місцем проживання та витребування пенсійних справ з УПФУ в Коммунарському районі міста Запоріжжя (а.с. 54, 55). Судом встановлено, що [PERSON] отримував пенсію за віком працівникам провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії з 01.06.1997 року, та знаходився на обліку в УПФУ в м. Вугледарі Донецької області, щомісячний розмір отримуваної пенсії складав 5087,12 гривень, а у період з січня 2016 року по червень 2016 року [PERSON] отримав пенсії сумою 30522,72 грн., що підтверджується пенсійним посвідченням останнього серії [NUMBER] від 18 серпня 1997 року, довідками №817 від 30 березня 2017 року та № 832 від 04 квітня 2017 року, виданих УПФУ в м. Вугледарі Донецької області (а.с. 12, 32, 56). Згідно довідки №695 від 16 березня 2017 року, виданої УПФУ в м. Вугледарі Донецької області, [PERSON] знаходить на обліку в УПФУ в м. Вугледарі Донецької області та отримує пенсію за віком при повному стажі, щомісячний розмір отримуваної пенсії заявниці складає 1673,02 гривень, остання у період з січня 2016 року по червень 2016 року отримала пенсії сумою 10038,12 гривень (а.с. 21, 29). Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 19 листопада 2016 року, [PERSON] та [PERSON] 19 листопада 2016 року зареєстрували шлюб на тимчасово окупованій території України у місті Макіївці (а.с. 10). Листом Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №488/15.28-19 від 29.03.2017 року заявниці повідомлено про недійсність вищезазначеного свідоцтва про шлюб. Окрім того, листом Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №495/15.28-23 від 29.03.2017 року повідомлено, що заявниця не має права на отримання свідоцтва про шлюб (витягу з Реєстру) щодо [PERSON], оскільки їх родинні стосунки документально не підтверджені (а.с. 25, 26). Відповідно свідоцтва про смерть №049678 від [INFO] року, виданого у м. Макіївці, яке є тимчасово окупованою територією України, [PERSON], [INFO], помер на тимчасово окупованій території України, в місті Донецьку, [INFO] року у віці 64 років (а.с. 14). Згідно довідки про причину смерті №309 від [INFO] року, [PERSON] помер [INFO] року від інтоксикації (а.с. 20). Згідно посвідчення №44/17 від 21.03.2017 року та Довідки №18/01-255 від 21.03.2017 року [PERSON] помер [INFO] року та похований на тимчасово окупованій території України, міському кладовищі п. Шахти Леніна, 23.12.2016 року (а.с. 16,17). Як вбачається з договору №4068/4169 від 23.12.2016 року організацією та оплатою поховання [PERSON] займалась донька заявниці - свідок [PERSON], що також підтверджується копією квитанції наданої до суду (а.с. 18, 19). Заявниці було відмовлено в отриманні свідоцтва про державну реєстрацію смерті з підстав недійсності наданих заявницею документів для реєстрації (а.с. 24). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги покази свідків, факт спільного проживання заявниці та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], у період з 2000 року, точну дату та місяць початку сумісного проживання в судовому засіданні встановити не виявилось можливим, та спільного проживання останніх за адресою: [ADDRESS], у період з 28.07.2016 року по день смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю у період з 01.01.2001 року по день смерті [PERSON], а саме по [INFO] року. Вирішуючи питання про встановлення факту перебування на утриманні суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться чоловік (дружина), якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником пенсії, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що судом встановлено факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, суд дійшов до висновку, що пенсійні виплати [PERSON], були для [PERSON], постійним і основним джерелом засобів існування. Таким чином, зібрані та досліджені у судовому засіданні докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення вимоги заяви [PERSON] та визнання факту перебування її на утриманні померлого [PERSON]. Вирішуючи питання про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України суд виходить з наступного. Частинами першою та третьою ст. 2 Конституції України визначає, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2571 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 2571 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частиною третьою ст. 2571 ЦПК України встановлено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з ч. 4 ст. 2571 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. За пп. 2 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно цього наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії яка започаткувала виняток із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи видані на окупованій території, зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій як, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Також враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Документи наданні заявницею для державної реєстрації факту смерті: свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті не можуть визнаватися належними документами з підстав їх складання органами, розташованими на тимчасово окупованій території України, але вказана в них інформація береться судом до уваги в частині, що підтверджується заявницею та поясненнями свідків, а також дослідженими судом іншими допустимими та належними доказами. Пунктом першим Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» встановлено, що визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. В розпорядженні Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення зазначено місто Донецьк, Донецької області. Суд вважає за можливе встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця с/з Більшовик, Ясинуватського району Донецької області, який помер [INFO] року, на тимчасово окупованій території в місті Донецьку, Донецької області, Україна. Щодо встановлення факту реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території України, суд виходить з наступного. Згідно ст. ст. 24, 27 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці орган або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи зокрема про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Суд вважає необхідним зауважити, що у відповідності до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», надане заявницею свідоцтво про шлюб видане органами розташованими на тимчасово окупованій території України, є недійсним та не може створювати будь-яких правових наслідків. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що жодною з вищезазначених норм, або іншим чинним цивільним, сімейним, цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено можливості захисту свої прав та законних інтересів шляхом встановлення факту реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території. Положення статті 257-1 ЦПК України, які регламентують особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, стосуються та можуть бути застосовані виключно до фактів передбачених цією статтею, і не підлягають застосуванню для встановлення будь-яких інших фактів, що мали місце на тимчасово окупованій території України. Тому, суд не вбачає правових підстав для встановлення факту реєстрації шлюбу між заявницею та [PERSON] на тимчасово окупованій території України, а тому вважає необхідним в цій частині вимог заяви - відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, Конституції України, ст. ст. 3, 21, 24, 27, 74 СК України, ст. ст. 26, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області»,

Outcome: partial