Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої зазначає, що [INFO] року померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Заявник просить визнати спадщину відумерлою та передати її в комунальну власність територіальної громади міста Лозова в особі Лозівської міської ради Харківської області. Представник заявника у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилася, проте надала заяву у якій просить суд розглядати справу за її відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Разом з тим, згідно з п. 1 ППВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним процесуальним кодексом, Законами України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року, «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 року, іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], на праві власності, належала однокімнатна квартира, житловою площею 15,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається з запису акту про смерть № 214 (а.с. 23), [PERSON], [INFO], померла [INFO] року. З акту комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» від 28.03.2016 року (а.с. 7) обстеження житлового приміщення, вбачається, що у вищезазначеній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], ніхто не мешкає з моменту смерті [PERSON] та по теперішній час. Згідно копії газети «Голос Лозівщини» № 20-21 від 19.02.2016 року (а.с. 8) виконавчим комітетом Лозівської міської ради в вищезазначеній газеті було розміщено оголошення про пошук спадкоємців [PERSON] з прибуттям останніх до адміністративної будівлі виконавчого комітету міської ради. Відповідно до Спадкової справи 2.7. 229/1998 [PERSON] (а.с. 26-27), 04.04.1998 року та 13.04.1998 року, [PERSON] і [PERSON] звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] Наявні у справі докази підтверджують, що після смерті [PERSON], до нотаріальної контори звернулися її спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, тим самим, у встановленому порядку прийняли спадщину відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року). Таким чином, підстав для переходу спадкового майна до держави не вбачається, у зв'язку із чим заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed