Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Заявниця [PERSON] 28.11.2016 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона та її син [PERSON], 28.10.1972р.н. тривалий час проживали разом за адресою мікрорайон 5 Зарічний, б. 27, кв. 62. У 2004 році вона працювала робітником виробничих лазень в ПАТ «Кривбасзалізрудком» і отримувала невисоку заробітну плату, у той час коли її син [PERSON] працював в ПАТ «Кривбасзалізрудком» і отримував заробітну плату вдвічі більшу за її і відповідно надавав заявниці грошові кошти для ведення спільного господарства і забезпечення належного рівня життя. Заявниця [PERSON] в заяві зазначила , що фактично, для неї дохід сина був єдиним джерелом засобів до існування. 05.12.2004 року [PERSON] під час нещасного випадку на виробництві загинув . Після призначення пенсії заявниці стало відомо про можливість призначення їй пенсії по втраті годувальника, у зв'язку з чим звернулась до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримала роз'яснення про необхідність надання доказів про перебування на утриманні померлого годувальника. На підставі зазначеного звернулась до суду з метою встановлення факту втрати джерела існування через смерть сина [PERSON] який помер 05.12.2004 р. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заявлені вимоги та пояснила суду обставини, викладені в заяві. Зазначила, що встановлення факту перебування на утриманні сина [PERSON] їй необхідно для оформлення пенсії у звязку з втратою годувальника оскільки при зверненні до КПОУ ПФУ в Дніпропетровській області їй було відмовлено у призначенні цього виду пенсії через недоведеність факту перебування на утриманні сина. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що заявниця перебуває на обліку в Пенсійному Фонді України як пенсіонер за віком та отримує пенсію. Також звернула увагу суду на те, що після смерті сина заявниці [PERSON] пенсію по втраті годувальника було призначено дружині померлого [PERSON] надавши до матеріалів справи документи з пенсійної справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є матірю [PERSON] який згідно свідоцтва про смерть помер 05 грудня 2004 року внаслідок нещасного випадку на виробництві (Свідоцтво про смерть видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровській області І- КИ № 595287 , актовий запис № 2219 від 08.12.2004 року). На час смерті [PERSON] його матір заявниця [PERSON] не мала чоловіка оскільки розлучилася із ним у 1991 році про що надано свідоцтво про розірвання шлюбу і тому фактично мешкала тривалий час разом із сином . В матеріалах справи міститься довідка , видана КЖП № 36 від 03.12.2007 року про те, що [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою : мкрн 5 Зарічний 27/62 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області разом із матірю заявницею [PERSON] До матеріалів справи також заявницею додано пенсійне посвідчення яке свідчить про те, що заявниця [PERSON] Л.М.12.02.1952 року народження досягла пенсійного віку та отримує пенсію за віком. Допитана в судовому засіданні у якості свідка громадянка [PERSON] суду пояснила, що з 1986 року знає заявника [PERSON], так як вказаний час здався будинок та разом заселились до будинку. [PERSON] разом жила з [PERSON] та підтверджує, що син допомагав матері фінансово та матеріально. Раніше заявник [PERSON] зазначала, що син [PERSON] їй постійно допомагає. Відповідно до підпункту 2.6 пункту II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 р. № 13-1 (далі Порядок), при призначенні до пенсій надбавок, допомоги, додаткової пенсії, компенсації та підвищень надається, зокрема, довідка про перебування на утриманні заявника непрацездатних членів сім'ї. Згідно підпункту 2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника передбачені ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягти пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Згідно Пленуму Верховного Суду України у п. 8 постанови №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших видів доходів не є підставою для відмови встановлення факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі зазначеного суд вважає зібрані та надані заявницею [PERSON] докази належними та допустимими і тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved