Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Заявники[PERSON], та [PERSON] звернулисьв суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що їх брату - [PERSON] належний дублікат довідки, виданої житлово - експлуатаційною конторою № 13 житлово - будівельних кооперативів (далі - ЖЕК № 13 ЖБК) 07 листопада 2014 року № 57, замість втраченої довідки ЖЕК № 10 ЖБК м. Тернополя від 19 травня 1992 року № 477 та зареєстрованого посвідчення, виданого Тернопільським обласним об'єднанням бюро технічної інвентаризації 20 липня 1992 року, на квартиру [ADDRESS]. Заяву обґрунтовують тим, що [INFO] року брат помер і вказану квартиру заповів їм, тобто заявникам, однак успадкувати її вони не можуть, оскільки в дублікаті зазначеної довідки та у реєстраційному свідоцтві на неї прізвище брата зазначено як «[PERSON]», хоча насправді він «[PERSON]» В судовому засіданні заявникивказану заяву підтрималиповністю та просилиїї задовольнити. Представник ЖЕК № 13 ЖБК у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву у якій клопоче про розгляд справи за його відсутності. Представник Першої тернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву у якій клопоче про розгляд справи за його відсутності, та зазначає, що при ухваленні рішення покладається на думку суду. Представник Тернопільського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без його участі на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що заяву слід задовольнити з огляду на таке. [INFO] року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 2, здійснений 02 червня 2014 року у Капустинській сільській раді Збаразького району Тернопільської області. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 20 грудня 2011 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, згідно якого належну йому на паві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] та [PERSON]. Заявники звернулись до державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом, однак постановою останнього № 3655/02-31 від 05 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчинені такої нотаріальної дії оскільки у свідоцтві про смерть та заповіті прізвище померлого зазначено - [PERSON], а у дублікаті довідки та реєстраційному посвідченні - [PERSON]. Як вбачається із листа Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа мажуть подати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Отож, оскільки встановлення бажаного заявниками факту необхідно їм для прийняття спадщини після смерті [PERSON], така їх заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Як вбачається з фотокопії довідки № 501 від 17 травня 2011 року, виданої начальником СГІ РФО Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] 21 березня 2008 року обміняв паспорт. У попередньому паспорті, виданому 27 жовтня 2001 року, його ім'я було зазначено як [PERSON]. Хоча він був виготовлений на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Капустинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на ім'я [PERSON] 20 липня 1992 року Тернопільським обласним бюро технічної інвентаризації було видно реєстраційне посвідчення згідно якого квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON]. У дублікаті № 57 від 07 листопада 2014 року, виданому ЖЕК № 13 ЖБК на довідку № 477 від 19 травня 1992 року вказано, що [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS]. Станом на 19 травня 1992 року балансова вартість квартири становись 6'036 крб. 54 коп. З огляду на викладене суд вважає, що і дублікат довідки № 57 від 07 листопада 2014 року і реєстраційне посвідчення від 20 липня 1992 року видані [PERSON] Згідно із вимогами ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Таким чином враховуючи, що у заявниківвідсутні будь-які інші законні інструменти для встановлення факту належності померлому [PERSON] зазначеного вище реєстраційного посвідчення та дубліката довідки, а від цього залежить виникнення у них спадкових права суд вважає, що такі факти слід встановити.

Outcome: approved