Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Заявники звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між ними. В обґрунтування заяви посилалися на те, що 31.10.2008 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між заявниками не склалося. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, за таких обставин заявники вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Будь-які спори стосовно майна або інших питань у заявників відсутні, крім того, між ними досягнуто згоду стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини. У судове засідання заявники не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву просили задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Заявники перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31.10.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 1002, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БК № 095101, виданого 31.10.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-БК № 548243 виданого 05.04.2017 р. Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 13). Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом також встановлено, що 31.07.2017 року між заявниками укладено договір про участь у вихованні та утриманні спільної дитини (а.с. 14-15). Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, так як таке відповідає дійсній волі сторін. Подружні стосунки між сторонами припинені, їх сім`я фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved