Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Заявник звернулася в суд із зазначеною заявою, якою просить встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], померлого 24.10.2015р., мотивуючи свої вимоги тим, що вони проживали з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 13.08.2008р., жили вони з чоловіким у м.Донецьку, де він і помер, у звязку з проведенням АТО в Донецькій області м.Донецьк є територія, яка тимчасово не контролюється Україною, (де поховано чоловіка не вказує). Коли вона звернулась до органів РАГСу для реєстрації смерті чоловіка, їй було відмовлено в реєстрації смерті і видачі свідоцтва про смерть, оскільки [PERSON] помер в м.Донецьк і відповідно лікарське свідоцтво про його смерть видали в м.Донецьк, який є тимчасово не підконтрольною Україні території, тому просить встановити факт смерті колишнього співмешканця для його реєстрації. Заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на своїх вимогах наполягає., на неодноразові вимоги суду надати суду докази своїх вимог не з'явилась, докази не надала. Зацікавлена особа відділ РАГСу Волноваського райуправління юстиції просив розглянути справу в їхній відсутності, у зв'язку з чим справа у відповідності зі ст.169 ЦПК України слухалася за їхньої відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги задоволенню не підлягають задоволенню по наступних підставах. Згідно зі ст.256 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У даному випадку для заявника має значення факт смерті померлого колишнього співмешканця (батька її дитини), оскільки це дає право зареєструвати його смерть і отримати утримання по втраті годувальника. Іншим шляхом встановити цей факт вона не може. Згідно ст.ст.256 п.8 ЦПК України суд\~розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті особи. Відповідно до вимог ст.257-1 ч.1 ЦПК України заяви про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, розглядається будь-яким судом України незалежно від місця проживання заявника. У даному випадку орган РАГСу листом за №03.2-25/1044 від 22.03.2016року відмовив заявнику у реєстрації смерті [PERSON], оскільки Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014року №1207-УП встановлено, що будь-яке рішення видане органом чи посадовою особою на тимчасово не підконтрольній Україні території є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.4). Згідно лікарського свідоцтва за №574 від 15.02.2016року (дублікат), яке видано лікарем Республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР м.Донецька, Донецької області, [PERSON] дійсно помер 24.10.2015року в м.Донецьк, причина смерті злоякісне новоутворення сигмовидної кишки (а.с.6). Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014року №1207-УП будь-яке рішення видане органом чи посадовою особою на тимчасово не підконтрольній Україні території є недійсним і не створює правових наслідків. Місто Донецьк, де помер Валах і де зареєстрована його смерть, є тимчасово не підконтрольною територією. Тому слід було б встановити факт смерті громадянина України для її реєстрації в державних органах РАГСу. Але заявниця не надала суду достатніх доказів для встановлення факту, оскільки суд є державним органом і для нього відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014року №1207-УП так само як і для органів РАГСу будь-яке рішення видане органом чи посадовою особою на тимчасово не підконтрольній Україні території є недійсним і не створює правових наслідків. Але суд вправі послатися як на доказ вимог на пояснення двох незацікавлених свідків (не менше двох), які б підтвердили суду факт смерті [PERSON]. Заявниця на виконання ухвали суду (заява залишалася без руху для надання заявницею доказів своїх вимог) зобов'язалася забезпечити явку свідків в судове засідання, але жодного разу (справа призначалась до розгляду чотири рази - 08 і 21 квітня, 18 травня і 09 червня 2015р.) до суду не з'явилась, свідків не надала, не просила нікого допитати, категорично заявивши по телефону суду, що вона не може надати свідків (викликати їх до суду чи допитати по відео конференції, про що їй було розяснено судом). З приведених доказів випливає, що в суду немає підстав для встановлення факту смерті [PERSON], оскільки лише письмові докази - довідка лікарського свідоцтва за №574 від 15.02.2016року (дублікат), яке видано лікарем Республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР м.Донецька, Донецької області, тобто посадовою особою на тимчасово не підконтрольній Україні території не може бути доказом по справі, оскільки відповідно до вимог Закону воно є недійсним і не створює правових наслідків. Тому суд вважає, що на підставі ст.256-259 ЦПК України слід відмовити заявниці у встановленні факту смерті [PERSON], оскільки вона не надала суду доказів цього факту і не просила суд їх десь витребувати. На підставі викладеного,\~\~\~\~

Outcome: dismissed