Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з позовною заявою до зацікавленої особи про розірвання шлюбу з засудженим до позбавлення волі, в якій зазначає, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.06.2015 року. Від цього шлюбу спільних дітей не мають. Заявник зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння і різні погляди, внаслідок чого виникали постійні суперечки, між ними не має згоди ні з яких важливих для існування сім'ї питань. Спільне господарство ними не ведеться. Ставлення чоловіка до неї змінилося в гіршу сторону, від неї потрібні лише передачі, він постійно намагається постійно контролювати її, навіть знаходячись у місцях позбавлення волі. Тому, вона вважає за можливе і надалі зберігати сім'ю. Їх шлюб залишився лише на папері. [PERSON] засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на даний час знаходиться в Харківській установі виконання покарань № 27, де буде утримуватися до набрання вироку законної сили. У зв'язку з чим, заявник просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Заявник у судове засідання не з'явилася, однак в поданій до суду письмовій заяві зазначила, що на задоволенні своїх вимог наполягає, просить розглянути справу без її присутності (а.с. 13). Зацікавлена особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, оскільки знаходиться в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27, за ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.02.2016 року до Харківської установи виконання покарань направлялося судове доручення про вручення заяви та доданих до неї документів і допит [PERSON]. Згідно протоколу про вручення документів від 09.03.2016 року, уповноваженою особою Харківської установи виконання покарань [PERSON] вручено заяву з додатками до неї та допитано останнього, який згоден з доводами, викладеними у заяві [PERSON] про розірвання шлюбу та просить справу слухати без його присутності, що зазначено у письмовій заяві (а.с. 26-28). Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-якого з подружжя, яке має дітей, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, так як у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 263703, виданого 25 червня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 267 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Між сторонами немає взаєморозуміння, склалися різні погляди на життя, [PERSON] знаходиться в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.11.2015 року (а.с. 14-17). При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно частин 3, 8 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як [PERSON] скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України вважає за необхідним після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved