Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона із [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 06.08.2015 було розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу її колишній чоловік залишився проживати разом з нею та дітьми в належному їй на праві особистої власності будинку за адресою: [ADDRESS] . Останнім часом її сім`я потерпає від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку її колишнього чоловіка, який здійснює погрози різного характеру, а саме: погрожує застосувати фізичне насильство та застосовує його, принижує, ображає нецензурними словами. Він постійно вчиняє сварки з будь-якого приводу, часто це відбувається, коли він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Це все твориться на очах їхніх дітей. З приводу вказаних конфліктів вона неодноразово зверталася із заявами до поліції. Так, 21.01.2021, відносно [PERSON] , був складений терміновий заборонний припис за вчинення домашнього насильства відносно неї та дітей. 18.03.2021, Тульчинським районним судом була винесена постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Незважаючи на заходи адміністративного впливу [PERSON] своєї поведінки не змінює, через що спільне проживання з ним в одному будинку є нестерпним, а тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Вважає, що існує загроза продовження домашнього насильства щодо неї та дітей з боку [PERSON] , просить видати обмежувальний припис, яким заборонити останньому перебувати в місті їх спільного проживання строком на 6 місяців, обмежити спілкування з нею та дітьми. Заборонити наближатися на визначені відстань до їхнього з дітьми місця проживання (перебування), навчання, роботи. Переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. У судовому засіданні заявник вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у заяві. Також заявник доповнила, що [PERSON] систематично застосовує до неї психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження та залякування. Крім того, житло у якому вони всі проживають йому не належить, він зареєстрований за іншою адресою, а тому має де жити. Заінтересована особа [PERSON] заперечив щодо задоволення заяви пославшись на її безпідставність. Так, дійсно в них виникають сварки із колишньою дружиною, але з приводу того, що вона не займається вихованням дітей, які в свою чергу його не слухають та не поважають. Він намагається займатись вихованням дітей, яких цікавлять тільки комп`ютерні ірги та інформація викладена в мережі Інтернет, робить їм з цього приводу зауваження, але після цього виникають сварки з [PERSON] . Щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї вказав, що вказані обставини в повній мірі не відповідають дійсності, тому що він насильства не вчиняв, а були лише сварки, і [PERSON] , викликала поліцію, які в свою чергу складали відносно нього протоколи. Бажає залишитись проживати з сім`єю. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта заявника (а.с.3) слідує, що її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії рішення суду від 06.08.2015 (а.с.5) встановлено, що шлюб між заявником та [PERSON] було розірвано. Відповідно до копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , (а.с. 9), на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.1997 року. Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме, копії довідки та копії відповідей на звернення (а.с. 13, 14), заявник неодноразово зверталася до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області з приводу протиправної поведінки [PERSON] . Також в судовому засіданні досліджені копії постанов Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.11.2020 та 18.03.2021, відповідно до яких вбачається, що [PERSON] неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП - вчинення насильства в сім`ї та відносно нього були застосовані адміністративні стягнення, передбачені санкцією даної статті. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що домашнє насильство з боку [PERSON] носить постійний та регулярний характер. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п. 3, 6, 7, 8, 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Пунктом 2 ч.2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Частинами 2, 3, 4 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами ст.81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, аніж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] та членів сім`ї, є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в повному обсязі, оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, а тому є необхідність у видачі обмежувального припису відносно останнього, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved