Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Заявниця [PERSON] в особі свого представника - адвоката Туруті З.О. звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту смерті її чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на території, тимчасово непідконтрольній Україні у м. Суходільськ міста Краснодона Луганської області. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що вона є дружиною померлого [PERSON] , але не може отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оскільки той помер на тимчасово окупованій території України, а Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовив у реєстрації факту смерті на підставі наданих нею документів, роз`яснивши, що підставою для державної реєстрації факту смерті може бути відповідне рішення суду. Представник заявника [PERSON] - адвокат Турутя З.О. подав суду уточнюючу заяву, в якій просив прохальну частину заяви про встановлення факту смерті доповнити даними про місце народження [PERSON] і вказати його як місто Суходільськ Луганської області. У судове засідання заявниця та її представник не прибули, звернулася до суду з заявою про розгляд справи в їх відсутність. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з письмовими поясненнями, в яких повідомила, що не має заперечень проти заяви Туруті З.О. і просить розглянути справу у відсутність її представника. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Суходільськ міста Краснодона Луганської області, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, визначеній постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Заявниця [PERSON] є дружиною померлого та після його смерті звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про проведення державної реєстрації смерті чоловіка. Листом № 541/22.2-74 від 16 березня 2021 року заявниці відмолено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті чоловіка нею наданий документ, виданий на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Наведені обставини підтверджені письмовими доказами, а саме: - копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] ; - довідкою про смерть; - копією свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого 20 січня 2021 року відділом ЗАЦС Краснодонського міськрайонного управління юстиції МЮ ЛНР; - копією лікарського висновку про смерть № 10 від 21 січня 2021 року; - листом № 541/22.2-74 від 16 березня 2021 року про відмову Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у державній реєстрації смерті [PERSON] . Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) і сформульованого у ньому так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи зазначений виняток у справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. На підставі наведеного, суд, як виняток, приймає в якості доказу надане заявницею свідоцтво про смерть [PERSON] , видане 20 січня 2021 року відділом ЗАЦС Краснодонського міськрайонного управління юстиції МЮ ЛНР, та у сукупності з іншими письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Частиною 4 статті 257-1 ЦПК України визначено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215, п. 8 ч. 1 ст. 256, ст. 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ЦПК України, Рішенням Європейського Суду з прав людини «Кіпр проти Туреччини», Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), суд -

Outcome: approved