Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою та просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період часу з 01 січня 2004 року по [INFO] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що з квітня 1999 року вона і [PERSON] почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Реєструвати шлюб поспішали, оскільки у цьому не було потреби. В листопаді 2013 році вони переїхали жити за адресою: [ADDRESS] . Квартира належить заявниці на праві приватної власності. [PERSON] був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . За час спільного проживання вони мали спільний бюджет та спільні витрати, допомагали один одному, що притаманно чоловікові та дружині, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. За життя її чоловік [PERSON] склав нотаріально посвідчений 13.12.2011 року заповіт, зареєстрований в реєстрі за №4263, яким заповідав заявнику земельну ділянку площею 4,02 га, що належала йому на підставі державного акту серії ІІІ-ЗП №049448, виданого Токмацькою райдержадміністрацією 20 листопада 2002 року, що знаходиться на території Долинської сільської ради Пологівського (колишнього Токмацького) району Запорізької області. [INFO] після важкої хвороби чоловік помер. [PERSON] здійснила його поховання, як дружина, розпорядилася речами померлого. Маючи намір прийняти спадкове майно заявник звернулась до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2021 року №381/02-31, оскільки нею документально не підтверджено факт проживання із померлим однією сім`єю. Встановлення факту їхнього проживання однією сім`єю необхідно заявнику для прийняття спадщини від померлого [PERSON] . Крім заявника, іншою спадкоємицею є його донька [PERSON] . Донька померлого [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за законом після смерті свого батька, що відображено в її письмовій заяві від 11.08.2021 року, яка направлена до нотаріальної контори та міститься в спадковій справі. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий 30 липня 1996 року та земельна ділянка розміром 0,0989 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2325280500:08:002:0105 по договору міни від 15.11.2017 року. Через відсутність документів, підтверджуючих шлюбні відносини, свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не може бути видано. Відповідно до закону «Про нотаріат» факти, що мають значення для отримання свідоцтва про право на спадщину, підтверджуються тільки рішенням суду. Заявник в судовому засіданні свої заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник заявника адвокат Маляр Н.В. в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, просила заяву задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Молочанської міської ради в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення вимог [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення у вступному слові заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що з квітня 1999 року вона, [PERSON] і [PERSON] почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . В листопаді 2013 року вони переїхали жити в належну на праві власності заявнику квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . За час спільного проживання вони мали спільний бюджет та спільні витрати, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. За життя її чоловік [PERSON] склав нотаріально посвідчений 13.12.2011 року заповіт, зареєстрований в реєстрі за №4263, яким заповідав заявнику земельну ділянку площею 4,02 га, що належала йому на підставі державного акту серії ІІІ-ЗП №049448, виданого Токмацькою райдержадміністрацією 20 листопада 2002 року, що знаходиться на території Долинської сільської ради Пологівського (колишнього Токмацького) району Запорізької області. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.03.2021 року. Заявник здійснила його поховання, як дружина, розпорядилася речами померлого. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне майно, а саме: земельну частку (пай) розміром 5,00 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.07.1996 року та земельна ділянка розміром 0,0989 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2325280500:08:002:0105 згідно договору міни від 15.11.2017 року. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося у спадщину після смерті [PERSON] , заявник звернулась до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2021 року №381/02-31, оскільки нею документально не підтверджено факт проживання із померлим однією сім`єю. Встановлення факту їхнього проживання однією сім`єю необхідно заявнику для прийняття спадщини від померлого [PERSON] . Як вбачається з матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заявник 11.08.2021 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті цивільного чоловіка. Крім заявника, іншою спадкоємицею є його донька [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини за законом після смерті свого батька, що відображено в її письмовій заяві від 11.08.2021 року, яка міститься в спадковій справі. Інших спадкоємців за законом та за заповітом у [PERSON] немає. Згідно довідки квартального комітету №3 від 11.08.2021 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В період з 24.04.1999 року вона мешкала разом з чоловіком [PERSON] в цивільному шлюбі за адресою: [ADDRESS] . З 12.11.2013 року родина проживала за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі та вели спільне господарство до моменту його смерті [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, в період часу з 01 січня 2004 року по 05 березня 2021 року, мали спільний бюджет, разом вели спільне господарство. З 1999 року вони проживати разом однією сім`єю в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . З 2013 року вони переїхали жити в новопридбану квартиру за адресою: [ADDRESS] , де проживали як чоловік та дружина по день смерті [PERSON] . Спільних дітей вони не мали. Жили дружно, мали гарні стосунки, які ґрунтувалися на любові та взаємоповазі. Товаришує з їх сім`єю з 1996 року, коли разом працювали в радгоспі «Котовський», з тих часів підтримують дружні стосунки, спільно відпочивали, ходили в гості один до одного. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала аналогічні пояснення свідка [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що з 01 січня 2004 року і по день смерті [PERSON] [INFO] , [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали разом однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство, придбали спільне майно, мали спільні витрати та сімейний бюджет, після його смерті здійснила його поховання, фактично прийняла у спадщину майно. При цьому [PERSON] та [PERSON] не перебували в іншому зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки даний факт підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків. Встановлення в судовому порядку факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю заявника з померлим необхідно для вирішення питання щодо прийняття спадщини після його смерті. Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved