Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], котрий помер 19.10. 2014 року в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області по відношенню до її дочки [PERSON],[INFO]. В мотивування позову посилається на те, що в період із вересня 2000 року по серпень 2001 року вона та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу у будинку останнього в с. Веренчанка по вул. Наливайка,17, спільно вели господарство. Після припинення спільного проживання вона повернулась до будинку своїх батьків. 04.12.2001 року вона народила дочку [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини в графі «батько» останній був вказаний із її слів. Заявниця посилається на те, що [PERSON] визнавав себе батьком народженої нею дитини, забирав її із родового будинку, провідував у будинку її батьків, періодично надавав допомогу. Заявниця посилається на те, що перебуваючи в Італії, від родички [PERSON] довідалась, що останній 19.10.2014 року помер в с. Веренчанка. Заявниця бажає встановити факт батьківства [PERSON] по відношенню до дочки з метою вирішення питання оформлення пенсії за втратою годувальника та спадкових прав дитини. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] підтримала заяву. Пояснила суду, що заявниця її дочка. Остання зустрічалась із [PERSON], завагітніла від нього. [PERSON] запропонував дочці проживати разом та забрав її до свого будинку, де вони проживали разом із вересня 2000 року. Представник заявниці вказала, що дочка важко переносила вагітність і втратила дитину. Через деякий час знову завагітніла, а через те, що [PERSON] був інвалідом 2 групи, їй важко було через вагітність справлятись із сімейними обовязками вона в серпні 2001 року повернулась додому, і до народження дитини проживала вдома. Представник заявниці вказала, що 04.12. 2001 року [PERSON] народила дочку [PERSON]. [PERSON] забрав її з дитиною із родильного будинку та привіз до неї додому. В послідуючому часто провідував, приносив чи передавав подарунки для дитини. Так тривало поки дочка не вийшла заміж. Представник заявниці пояснила, що її дочка [PERSON] не бажала офіційно претендувати на батьківство [PERSON] по відношенню до народженої дитини, оскільки не хотіла обтяжувати останнього, оскільки той був інвалідом. Вказала також, що онука [PERSON] знає, що [PERSON] її батько. Представнику заявниці відомо, що [PERSON] до проживання із її дочкою був одружений та має дочку, заінтересовану особу по справі. На даний час встановлення факту батьківства необхідно в інтересах дитини, для оформлення її спадкових прав. Представник органу опіки та піклування Веренчанської сільської ради Заставнівського району в судовому засіданні проти заяви [PERSON] не заперечувала. Пояснила, що дійсно заявниця [PERSON] деякий час фактично проживала із [PERSON] без реєстрації шлюбу, народила від нього дитину. Представнику органу опіки та піклування відомо, що [PERSON] визнавав себе батьком неповнолітньої [PERSON]. Вважає, що з метою захисту спадкових прав дитини слід встановити факт батьківства померлого по відношенню до останньої. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти заяви заперечила. Пояснила, що вона дочка померлого [PERSON], із котрим мати перебувала в зареєстрованому шлюбі. Їй було два роки , коли батьки розлучились і вона залишилась проживати із матірю. Із батьком бачилась, коли приїздила до родичів в с. Веренчанка. Про те, що [PERSON] проживав у сімейних відносинах із заявницею, і що вони мають дитину їй не було відомо. Вважає, що дочка заявниці не може претендувати на спадщину нарівні із нею. Згідно п. п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05. 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції У;країни) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності , тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного законодавства застосовуються в частині лише прав і обовязків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обовязки визначаються на підставах, передбачених СК. Оскільки підстави встановлення батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КПШС України, суди , вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватись при розгляді справ даної категорії, повинні виходити із дати народження дитини. Судом встановлено, що 04.12.2001 року заявниця [PERSON]В народила дочку [PERSON]. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що реєстрація народження дитини проведена відповідно до частини першої ст.135 Сімейного Кодексу ( за вказівкою матері). Відповідно до положень п.3 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 01.01. 2004 року, необхідно застосовувати необхідні норми Кодексу про шлюб та сімю, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання дитини. Згідно ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері дитини й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх із врахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС України. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) та [PERSON] проживали однією сімєю в будинку останнього, разом вели господарство. Перед народженням дитини [PERSON] перейшла проживати до своєї матері. Свідку відомо, що [PERSON] провідував [PERSON] в лікарні, забирав її із родового будинку. Свідок вказала, що її син та неповнолітня [PERSON] однолітки, тому їй відомо, що остання вважає [PERSON] своїм батьком. Також свідок вказала, що коли заявниця народила дитину, то [PERSON] визнав останню своєю дочкою перед сусідами. Після народження дитини [PERSON] більше не поверталась до [PERSON]. Свідку також відомо, що [PERSON] раніше деякий час перебував в шлюбі і має ще одну дочку. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] до своєї смерті проживав по сусідству із ним. Вказав, що [PERSON] в період 2000-2001 року перебував в сімейних відносинах із заявницею, а до неї був у шлюбі, має ще дочку [PERSON]. Свідок пояснив також, що [PERSON] був інвалідом, і йому важко було управляти автомобілем, а тому, коли народилась дитина у [PERSON], останній попросив його відвезти до родильного будинку, щоб забрати матір із дитиною. При цьому [PERSON] визнавав народжену дитину своєю дочкою. На автомобілі [PERSON] вони їздили в родильний будинок і забирали звідти [PERSON] із дитиною. Крім цього свідок вказав, що [PERSON] після цього неодноразово просив його поїхати разом із ним в магазини, щоб придбати іграшки, продукти, які потім завозили до [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її двоюрідний брат. Свідку відомо, що останній жив разом із [PERSON]В.в своєму будинку, що остання народила від нього дитину. Свідку відомо, що її брат [PERSON] визнавав дитину своєю перед своїми родичами, провідував дитину, приносив тій подарунки. Крім цього їй відомо, що неповнолітня [PERSON] знає, що її батько [PERSON]. Свідок була на похоронах [PERSON] і бачила там неповнолітню [PERSON] а також дочку [PERSON] від першого шлюбу [PERSON]. Із показів неповнолітньої [PERSON] вбачається, що остання знає, що її батько це [PERSON]. Про це вона довідалась від своєї матері, заявниці по справі та баби [PERSON]. Від матері знає, що деякі іграшки, якими вона грається і зараз, золоті сережки подарував їй [PERSON] в період, коли вона була маленька. Памятає, що в дитинстві разом із своєю бабою провідували родичів батька, його матір та сестру. Вона памятає, що, коли була із матірю на сільському стадіоні, до них підходив [PERSON], давав їй солодощі і мати говорила, що останній її батько. В минулому році разом із дідом та бабою вона була на похоронах свого батька. Якщо дитина народилась після 1 жовтня 1968 року у незареєстрованому шлюбі і її ймовірний батько помер, факт батьківства можна встановити у порядку окремого провадження, якщо воно за життя імовірного батька дитини не було встановлено у добровільному порядку. Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного суду Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю» зазначено, що факт батьківства може бути встановлений за наявності однієї із чотирьох обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення господарства; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; докази, що із вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка , який не перебував у шлюбі з матірю дитини , факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1ст.135 СК України. Заява про встановлення батьківства може бути подана особами, зазначеними у ст. 128 СК. Після набрання чинності СК, тобто із 01.01.2004 року підставою для визнання батьківства у позовному провадженні та встановлення факту батьківства у тих випадках, коли дитина народжена від осіб, які не перебували у шлюбі між собою є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані згідно із вимогами ЦПК (статті 128, 130 СК України) Із врахування наведеного, суд вважає, що покази опитаних в суді свідків, довідка Веренчанської сільської ради (а.с.15) достовірно підтверджують ті обставини, що заявниця [PERSON] в період 2000-2001 року проживала однією сімєю із [PERSON], спільно вели господарство, останній визнавав за життя своє батьківство по відношенню до народженої 04.12. 2001 року [PERSON]. Виходячи, що від встановлення факту батьківства в даному випадку залежить виникнення майнових (спадкових) прав неповнолітньої особи, законом не визначено іншого порядку їх встановлення, суд вважає, що з метою захисту інтересів неповнолітньої [PERSON] заяву [PERSON] слід задоволити.

Outcome: approved