Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України в період з серпня 2000 року до 02.04.2003 року, мотивуючи тим, що в серпні 2000 року він виїхав з Грузії в Україну в м.Херсон на постійне місце проживання, оселився в гуртожитку № 3 Херсонського національного технічного університету по вул.Миру, 44 в кімнаті № 431, де прожив до 02.04.2003 року. Крім того заявник вказує, що факт його проживання на території України у період з серпня 2000 року до 02.04.2003 року підтверджується його атестатом про здобуття у 2001 році повної загальної середньої освіти, а також дипломом про здобуття вищої юридичної освіти, що містить відмітку про дату вступу 2001 рік. У звязку з наведеним просить встановити факт його постійного проживання на території України в період з серпня 2000 року до 02.04.2003 року. В судому засіданні заявник підтримав свої вимоги, просив суд заяву задовольнити, пояснивши, що встановлення даного факт необхідно йому для підтвердження його права на вільне пересування і вибір місця проживання на території України в період відсутності реєстрації про це. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог заявника. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків [PERSON], [PERSON]С та [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно довідки, виданої паспортистом Херсонського національного технічного університету від 12.10.2015 року, [PERSON] в період з серпня 2000 року по квітень 2003 року мешкав в гуртожитку № 3 Херсонського національного технічного університету по вул.Миру, 44 в кімнаті № 431. За відомостями архівної довідки № 10-13/Т-1437 від 20.11.2015 року [PERSON] з 05.09.2000 року вступив у одинадцятий клас загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів м.Херсона № 53, де у 2001 році здобув повну загальну середню освіту. Відповідно до атестату про повну загальну середню освіту ХЕ № 14762706 від 25.06.2001 року [PERSON] закінчив у 2001 році загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 53 м.Херсона. В додатку до диплома про вищу освіту СК № 32982662 [PERSON] містяться відомості про дату вступу останнім в заклад освіти Одеський національний університет ім.І.І.Мечникова 01.09.2001 року. Довідкою Херсонського НКП ОНУ ім.І.І.Мечникова без № від 19.11.2015р. підтверджується факт систематичного відвідування заявником консультацій в період з вересня 2001 року по травень 2003 року. Як вбачається з будинкової книги на будинок № 10 по вул.К.Лібкнехта в м.Херсоні, за вказаною адресою 02.04.2003 року на підставі тимчасової посвідки на проживання зроблено запис про реєстрацію [PERSON], [INFO] Згідно відомостей паспорта заявника - громадянина України [PERSON] Ростевановича МР № 150253, виданого 16.09.2005 року Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області зареєстроване місце проживання [PERSON] з 29.03.2005 року за адресою: м.Херсон, вул. Червоного Хреста, будинок № 24. Факт постійного проживання [PERSON] на території України в період з серпня 2000 року до 02.04.2003 року також підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні щодо обставин справи. Зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що в період з серпня 2000 року до 02.04.2003 року він також проживав в гуртожитку № 3 Херсонського національного технічного університету по вул. Миру, 44. А тому вони щодня спілкувались. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт постійного проживання [PERSON] на території України у період з серпня 2000 року до 02.04.2003 року, оскільки з вересня 2000 року по червень 2001 року вони навчались в одному класі загальноосвітньої школи № 53, а тому спілкувались щодня. Крім того, по закінченню школи, проживаючи недалеко один від одного, продовжували підтримувати дружні стосунки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що із заявником з 2000 року він навчався на підготовчих курсах ОНУ ім.І.І.Мечникова щосуботи, до якого вони вступили восени 2001 року та навчались на одному курсі університету, консультації та лекції протягом 2001-2003 років відбувались на базі Херсонського навчально-консультаційного пункту ОНУ ім.І.І.Мечникова по вул.[PERSON], де вони бачились щодня. Частиною 1 статті 24 Конституції України передбачено - не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 33 Конституції України кожний, хто на законних підставах перебуває на території України, має право вільно пересуватися, вибирати місце проживання, залишати територію України. Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід'ємне право кожної людини закріплено також Загальною декларацією прав людини 1948 року (частина перша статті 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 12), Протоколом N 4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року (стаття 2). Зокрема, стаття 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року закріплює правило, за яким здійснення права на свободу пересування і свободу вибору місця проживання, вільно залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, не може зазнавати жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб. Рішенням Конституційного суду України від 14.11.2001 року № 15-рп/2001 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 4 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 1994 року N 700 ( 700-94-п ), щодо прописки (виписки), згідно з яким паспортна служба органів внутрішніх справ застосовує як загальне правило дозвільний порядок вибору особою місця проживання. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З урахуванням наведеного, суд вважає, заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки вся сукупність досліджених доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно проживав в Україні в період з серпня 2000 року до 02.04.2003 р., тобто до моменту його реєстрації на території України. Встановлення факту постійного проживання заявника в Україні в період з серпня 2000 року до 02.04.2003р. має для нього юридичне значення, оскільки надасть можливість підтвердити його право на вільне пересування і вибір місця проживання на території України в період відсутності реєстрації про це, що є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку.

Outcome: approved