Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

заявник звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що вона [PERSON] , [INFO] , не перебуваючи у шлюбі, під час проживання на тимчасово окупованій території, [INFO] , народила дитину чоловічої статі (сина [PERSON] ), про що 11 грудня 2018 року Державною бюджетною установою охорони здоров`я Севастополя «Міська лікарня № 5» центру охорони здоров`я матері та дитини видано медичне свідоцтво про народження серія 67 за№ 187254. /обставина доводиться медичним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09.09.2021року/. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. Не маючи можливості зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до законодавства України, заявник зареєструвала народження дитини в органі що діяв на відповідній території, про що видано Свідоцтво про народження [NUMBER] видане 22.09.2021 року, актовий запис про народження № 110219920000100377001 складений 22 вересня 2021 року, відділом запису актів громадянського стану Балаклавського району міста Севастополя. 06 жовтня 2021 року, [PERSON] (мати) звернулась до Довгинцівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з метою реєстрації народження сина, [PERSON] , [INFO] . Цього ж дня, Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), мені було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження сина, мотивуючи відмову тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, а саме Свідоцтво про народження [NUMBER] видане 22.09.2021 року, складений 22 вересня 2021 року, відділом запису актів громадянського стану Балаклавського району міста Севастополя, яке видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження. За таких обставин, заявник зіткнулась із труднощами реєстрації народження дитини на підставі медичного свідоцтва про народження виданого пологовим будинком на тимчасово окупованій території України та Свідоцтва про народження виданого на тимчасово окупованій території України. Хоча документ, як виданий органом, який створено на тимчасово окупованії території Автономної Республіки Крим у порядку, не передбаченому законами України відповідно до частини 3 статті 9 Закону є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, виходячи з практики Європеського суду з прав людини (ЄСГ1Л), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідн враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошене що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути і ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, вважаю можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені у свідоцтві про народження дитини, яке видано органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території Криму (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року вих.№9-1130/0/4-16). Отже, відомості про факт народження сина щодо місця народження у місті Севастополь від матері [PERSON] , [INFO] підтверджено медичним свідоцтвом про народження та свідоцтвом про народження. Заявник звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на заяві наполягала, просила її задовольнити. Від Довгинцівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не перебуваючи у шлюбі, під час проживання на тимчасово окупованій території, [INFO] , народила дитину чоловічої статі (сина [PERSON] ), про що 11 грудня 2018 року Державною бюджетною установою охорони здоров`я Севастополя «Міська лікарня № 5» центру охорони здоров`я матері та дитини видано медичне свідоцтво про народження серія 67 за№ 187254. /обставина доводиться медичним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09.09.2021року/. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. Не маючи можливості зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до законодавства України, заявник зареєструвала народження дитини в органі що діяв на відповідній території, про що видано Свідоцтво про народження [NUMBER] видане 22.09.2021 року, актовий запис про народження № 110219920000100377001 складений 22 вересня 2021 року, відділом запису актів громадянського стану Балаклавського району міста Севастополя. 06 жовтня 2021 року, [PERSON] (мати) звернулась до Довгинцівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з метою реєстрації народження сина, [PERSON] , [INFO] . Цього ж дня, Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), мені було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження сина, мотивуючи відмову тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, а саме Свідоцтво про народження [NUMBER] видане 22.09.2021 року, складений 22 вересня 2021 року, відділом запису актів громадянського стану Балаклавського району міста Севастополя, яке видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження. За таких обставин, заявник зіткнулась із труднощами реєстрації народження дитини на підставі медичного свідоцтва про народження виданого пологовим будинком на тимчасово окупованій території України та Свідоцтва про народження виданого на тимчасово окупованій території України. Хоча документ, як виданий органом, який створено на тимчасово окупованії території Автономної Республіки Крим у порядку, не передбаченому законами України відповідно до частини 3 статті 9 Закону є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, відомості про факт народження сина щодо місця народження у місті Севастополь від матері [PERSON] , [INFO] підтверджено медичним свідоцтвом про народження та свідоцтвом про народження. На даний час заявник не може реалізувати права своєї малолітньої дитини, зокрема влаштувати у дитячий садочок, поставити на облік у дитячу поліклініку і таке інше, оскільки їй повідомили, що свідоцтво про народження дитини, яке було видано на окупованій території на України є нелегітимним. Відповідно до частини четвертої статті 13Закону України«Про державнуреєстрацію актівцивільного стану» державна реєстрація народження проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документів, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Аналіз документів, представлених заявником, свідчить, що надані документи не відповідають переліку документів, які подаються для державної реєстрації народження. Відповідно до ч. 1 ст. 317ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 317ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 317ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до ст. 1Закону України«Про забезпеченняправ ісвобод громадянта правовийрежим натимчасово окупованійтериторії України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 3Закону України«Про забезпеченняправ ісвобод громадянта правовийрежим натимчасово окупованійтериторії України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Відповідно до ч. 1 ст.9Закону України«Про забезпеченняправ ісвобод внутрішньопереміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18Закону України«Про забезпеченняправ ісвобод громадянта правовийрежим натимчасово окупованійтериторії України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до п. 18 Постанови ПленумуВерховного судуУкраїни №5від 31березня 1995року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст.14ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 122СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10 травня 2001 року зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суду, просто не можуть ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, судом приймаються до уваги надані заявником документи, видані органами, які створені на тимчасово окупованій території АР Крим у порядку не передбаченому законодавством України, оскільки вказані документи підтверджують факт народження дитини в певний час на певній території та їх неприйняття може зашкодити правам та законним інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що заявниця не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи встановленого законодавством України зразка, з метою захисту прав та законних інтересів сина заявниці, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved