overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] 14 липня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Свою заяву заявник мотивує тим, що 14 липня 2007 року з [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON]»ю, [INFO]. Сім»я розпалася і на даний час [PERSON] відбуває покарання в установі виконання покарань. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просить її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON], який відбуває покарання в ПВК- 49, загоні №5 в с.Ново-Стародуб Петрівського району Кіровоградської області судом був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявника, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, після реєстрації шлюбу обом присвоєно прізвище «Бондар», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР №124853 (а.с.12). Від даного шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON]»ю, [INFO], яка проживає з матір»ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР №095935 (а.с.8). Сім»я розпалася через постійні сварки та непорозуміння. Згідно вироку Смілянського міськрайонного суду від 25.12.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08.05.2013 року , [PERSON] визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України і призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 14 років позбавлення волі. На даний час [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі в ПВК- 49, загоні №5 в с.Ново-Стародуб Петрівського району Кіровоградської області. Відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Оскільки сім»я розпалася, сторони миритися не бажають, [PERSON] відбуває покарання у виді тривалого позбавлення волі, а тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Спору за поділ майна та місце проживання дитини сторони на сьогодні не мають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] 18 березня 2014 року/ актовий запис № 147/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Свою заяву заявник мотивує тим, що 18 березня 2014 року з [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу дітей не мають. Сім`я розпалася в 2016 році через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Крім цього, [PERSON] із 21.11.2016 року і по даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просить її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON], належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання через адміністрацію установи виконання покарань, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 1940201805100, заперечень щодо вказаної заяви до суду не направив. Суд, заслухавши пояснення заявника, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що 18 березня 2014 року/запис № 147/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 242948 (а.с.4). Від даного шлюбу подружжя дітей не має. Сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Згідно вироку Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2016 року [PERSON] визнано винним та засуджено за ч.2 ст.345, ч.1 ст. 263 КК України і призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. На даний час [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі в Бориспільській виправні колонії № 119 Київської області. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сім`я розпалася, миритися не бажають, [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі, тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Спору за поділ майна сторони на сьогодні не мають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

заявник звернулася в суд із заявою, в якій просить ухвалити рішення про усиновлення нею малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у зв`язку із складністю справи, суд вважає, що слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк п`ять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

заявник звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення заявника опікуном. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у зв`язку із складністю справи, суд вважає, що слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк п`ять днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення опіки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється рідною сестрою [PERSON], [INFO], який є інвалідом третьої групи та не може самостійно керувати своїми діями та розуміти їх значення внаслідок чого йому необхідний постійний сторонній нагляд та догляд, а тому просила суд задовольнити заяву. Заявник в судове засідання не з'явилася однак подала заяву про підтримання своїх вимог. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про визнання заяви. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню Так, судом досліджено та встановлено, що дійсно [PERSON] є недієздатним, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №221 від 06 травня 2015 року, відповідно до якого він внаслідок хронічного психічного захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. На підставі ст. ст. 39, 58, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] недієздатною, мотивуючи свої вимоги тим, що остання являється її донькою, яка є інвалідом другої групи та не може самостійно керувати своїми діями та розуміти їх значення внаслідок чого їй необхідний постійний сторонній нагляд та догляд, а тому просила суд задовольнити заяву. Заявниця в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про підтримання своїх вимог. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про визнання заявлених вимог. Згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню Так, судом досліджено та встановлено, що дійсно [PERSON] є недієздатною, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №274 від 03 червня 2015 року, відповідно до якого вона внаслідок хронічного психічного захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1\~ст. 39 ЦК України\~суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. На підставі ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], [PERSON], яку обґрунтувала тим, що в березні 2015 року її син [PERSON], разом з онукою [PERSON] виїхали до міста Дніпропетровська. З цього часу їх місцезнаходження їй невідомо. Вона намагалася встановити місце їх проживання, однак її пошуки не дали позитивного результату. Просить визнати сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] безвісно відсутніми, тому що це їй необхідно для вирішення питання про отримання субсидії. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника заявника, свідка [PERSON], який підтвердив обставини, викладі у заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON], [PERSON] безвісно відсутніми. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізичну особу може бути визнано судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як видно з повідомлень ДМС в Донецькій, Дніпропетровській, Харківській, Миколаївській областях, інформація щодо [PERSON], [PERSON] відсутня. Згідно акту про непроживання, виданого КП «СЕЗ» 31.05.2016 року, [PERSON], [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в м.Краматорську по вул.Бикова, 21-144 березня 2015 року. Згідно довідки Краматорського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 13.01.2017 року, [PERSON], [INFO], у розшуку не перебуває. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги [PERSON], визнавши [PERSON], [PERSON] безвісно відсутніми. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], [PERSON], яку обґрунтувала тим, що в листопаді 2012 року її син [PERSON], разом з онукою [PERSON] виїхали до міста Харкова. З цього часу їх місцезнаходження їй невідомо. Вона намагалася встановити місце їх проживання, однак її пошуки не дали позитивного результату. Просить визнати сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] безвісно відсутніми, тому що це їй необхідно для вирішення питання про отримання субсидії. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника заявника, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили обставини, викладі у заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON], [PERSON] безвісно відсутніми. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізичну особу може бути визнано судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як видно з повідомлень ДМС в Донецькій, Дніпропетровській, Миколаївській, Харківській областях, інформація щодо [PERSON], [PERSON] відсутня. Згідно акту про непроживання, виданого КП «СЕЗ» 01.04.2016 року, [PERSON], [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в м.Краматорську по вул.Ярослава Мудрого, 24-14, з листопада 2012 року. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги [PERSON], визнавши [PERSON], [PERSON] безвісно відсутніми. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], яку обґрунтувала тим, що 17 лютого 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. 24 грудня 2014 року невстановлені особи у складі організованої групи викрали її чоловіка в м. Горлівка. На теперішній час їй невідомо його місце знаходження. Вона намагалася встановити місце його знаходження, однак її пошуки не дали позитивного результату. Просить визнати чоловіка- Білого [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізичну особу може бути визнано судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як видно з витягу з кримінального провадження № 42015000000000003 від 09.01.2015, 24.12.2014 року невстановлені особи викрали та незаконно позбавили волі [PERSON] Згідно довідки, виданої Краматорським відділом поліції ГУ НП в Донецькій області, [PERSON] перебуває у розшуку як особа яка безвісті зникла 24.12.2014 року. На даний час тривають розшукові заходи щодо встановлення його місцезнаходження. Згідно акту про непроживання, виданого КП «СЕЗ» 08.02.2017 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з грудня 2014 року. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги [PERSON], визнавши [PERSON] безвісно відсутнім. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], яку обґрунтувала тим, що в на початку травня 2015 року її донька [PERSON], [INFO] забрала свої речі та виїхала у невідомому напрямку. З того часу жодних відомостей про місце її знаходження З цього часу її місцезнаходження їй невідомо. Вона намагалася встановити місце її проживання, однак її пошуки не дали позитивного результату. Просить визнати доньку -[PERSON], [INFO] безвісно відсутньою, тому що це їй необхідно для вирішення питання про отримання субсидії. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізичну особу може бути визнано судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як видно з повідомлень ГУ Національної поліції в Запорізькій, Дніпропетровській, Харківській, Луганській, Донецькій областях, інформація щодо [PERSON] відсутня. Згідно акту про непроживання, виданого КП «СЕЗ» 15.03.2016 року, [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в м.Краматорську по вул.Дніпропетровська,12-27 з травня 2015 року. Згідно довідки Краматорського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 04.04.2016 року, [PERSON], 1980 року народження, у розшуку не перебуває. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги [PERSON], визнавши [PERSON] безвісно відсутньою. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про визнання її сина, [PERSON] недієздатним, та встановити над ним опіку. Заявник посилається на те, що [PERSON] знаходится на диспансерному обліку. Зазначила, що він являється інвалідом другої групи загального захворювання через що не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Через хворобу [PERSON] потребує опіки. Просить суд визнати недієздатним [PERSON], встановити над ним опіку та призначити її опікуном. В судовому засіданні заявник позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані документи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно довідки серії 10ААА №497089 [PERSON] являється інвалідом другої групи загального захворювання, яка призначена йому на безстроковий термін. З оглянутого акту судово-психіатричної експертизи №836, від 09.11.2015 року встановлено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно-вольовій сфері, за своїм психічним станом в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує опіки Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. Таким чином суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про визнання особи недієздатною та призначення її опікуном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її батько [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання і перебуває з цього приводу на обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні. Вказує, що за станом здоровя він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому просить суд визнати його недієздатним та призначити її опікуном над ним. В судовому засіданні заявник заяву підтримала з підстав викладених в ній. Просила суд її задовольнити. Представник управління охорони здоровя Луцької міської ради в судовому засіданні заяву не заперечувала проти задоволення заяви та подання. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Ухвалою суду від 25.07.2017 року у даній справі було призначено судово-психіатричну експертизу з метою визначення психічного стану [PERSON] (а.с. ). Як вбачається із висновку судово-психіатричної експертизи № 209 від 07.09.2017 року, [PERSON] виявляє ознаки хронічного психічного захворювання (недоумства) у вигляді судинної деменції. Наявне хронічне психічне захворювання (недоумство) позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. ). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що [PERSON] внаслідок наявного у нього захворювання не усвідомлює своїх дій та не може керувати ними, а тому його слід визнати недієздатним. Крім цього, як вбачається з подання управління охорони здоровя Луцької міської ради від 17.08.2017 року №17-08/920, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Догляд за ним здійснює його дочка [PERSON] і у звязку з чим, в разі визнання хворого недієздатним, просять призначити її опікуном (а.с. ). У відповідності до ч. 1 ст. 55 Цивільного Кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки. Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного Кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, дослідивши і оцінивши представлені докази в їх сукупності та зважаючи на подання управління охорони здоровя Луцької міської ради, суд не вбачає підстав, зазначених в ст. 64 ЦК України, відповідно до яких [PERSON] не могла би бути опікуном над [PERSON], а тому із врахуванням викладеного, приходить до висновку про необхідність призначення її опікуном з метою забезпечення його особистих немайнових і майнових прав та інтересів недієздатного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про визнання особи недієздатною та призначення її опікуном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її син [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання і перебуває з цього приводу на лікуванні у Волинській обласній психіатричній лікарні. Вказує, що за станом здоровя він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому просить суд визнати його недієздатним та призначити її опікуном над ним. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали з підстав викладених в ній. Просили суд її задовольнити. Представник управління охорони здоровя Луцької міської ради в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Ухвалою суду від 25.07.2016 року по даній справі була призначена судово-психіатрична експертиза з метою визначення психічного стану [PERSON] (а.с. 26). Як вбачається із висновку судово-психіатричної експертизи № 229 від 05.10.2016 року, [PERSON] виявляє ознаки недоумства у вигляді помірної розумової відсталості. Наявний психічний розлад позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. ). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що [PERSON] внаслідок наявного у нього захворювання не усвідомлює своїх дій та не може керувати ними, а тому його слід визнати недієздатним. Крім цього, як вбачається з подання управління охорони здоровя Луцької міської ради від 28.12.2016 року №17-27/883, [PERSON] внаслідок свого психічного стану не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними, а тому потребує опіки. Догляд за ним здійснює його матір [PERSON] і у звязку з чим, в разі визнання хворого недієздатним, просять призначити її опікуном (а.с. ). У відповідності до ч. 1 ст. 55 Цивільного Кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки. Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного Кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, дослідивши і оцінивши представлені докази в їх сукупності та зважаючи на подання управління охорони здоровя Луцької міської ради, суд не вбачає підстав, зазначених в ст. 64 ЦК України, відповідно до яких [PERSON] не могла би бути опікуном над [PERSON], а тому із врахуванням викладеного, приходить до висновку про необхідність призначення над останнім опікуна [PERSON] з метою забезпечення його особистих немайнових і майнових прав та інтересів.

Outcome: approved