Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Заявник звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та [PERSON] , [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі. З [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які разом із заявником проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Звертає увагу, що вище зазначена квартира придбана за її власні кошти і власником являється [PERSON] . Зареєстрованими особами в квартирі є заявник як власник та двоє дітей, [PERSON] лише проживає в даній квартирі. Вказує, що [INFO] [PERSON] прийшов з роботи додому в нетверезому стані та вчинив сварку із застосуванням фізичної сили до заявника та старшого сина, який став на захист матері, як наслідок заявник викликала поліцію. [PERSON] затримали та забрали у відділок. Зазначає, що через годину [PERSON] повернувся до квартири в дуже агресивному стані, зрозумівши, що двері замкнені він почав їх виламувати і водночас, погрожувати розправою [PERSON] та дітям, після чого заявник знову викликала поліцію. Стверджує, що на наступний день, 13.07.2020 року заявник разом з дітьми поїхали до лікарні, щоб зняти побої у себе та старшого сина. Після зняття побоїв, поїхала до Ірпінського відділу поліції, куди передала довідки з лікарні із знятими побоями дільничному офіцеру поліції сектору превенції Сидорчуку В.О. , який займався збором інформації та матеріалів з даного приводу для притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства і заподіяння заявнику тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин голови, подряпин обличчя праворуч, та сину - у вигляді забою м`яких тканин голови, підшкірної гематоми нижньої повіки правого ока. Також заявник дізналася у відділі, що стосовно [PERSON] за першим викликом було складено протокол, а за другим викликом надано попередження і на разі у слідчому відділенні Ірпінському ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали для внесення до ЄРДР за рапортом дільничного офіцера поліції Сидорчука В.О. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 Кримінального кодексу України стосовно [PERSON] . Звертає увагу, що після зазначених подій заявник зібрала речі та поїхала з дітьми до батьків, де переховується від чоловіка. Він безупинно надсилає смс-повідомлення з погрозами як заявнику, так і дітям. Вказує, що дані погрози сприймає реально і вважає, що [PERSON] здатен вчинити неправомірні дії щодо неї та дітей, які загрожуватимуть життю та здоров`ю заявника та дітей. Також зазначає, що 16.07.2020 року сусіди по квартирному майданчику в телефонному режимі повідомили заявнику про те що, [PERSON] виламав вхідні двері від квартири, оскільки ключів від неї він не мав та проник до житла, де наразі і перебуває. Вказує, що квартира належить їй на праві особистої власності та придбана за власні кошти, повністю умебльована та обставлена сучасною побутовою технікою, однак на разі в заявника є реальні побоювання того, що [PERSON] , перебуваючи у квартирі винесе всю побутову техніку на продаж або ж у ломбард для придбання алкогольних напоїв. Звертає увагу на те, що виклики з даного приводу поліція не ігнорувала, однак нічого і не вдіяла та не звільнила квартиру від перебування [PERSON] в ній. Самостійно приїхати та розібратись в цій ситуації заявник не має можливості через страх за своє життя та здоров`я дітей. Стверджує, що наразі разом з дітьми переховується у своїх батьків в Житомирській області. Також зауважує, що окрім фізичного насильства вона та діти зазнали і психологічного насильства. Зазначає, що діти бояться виходити на вулицю, постійно перебувають поряд із заявником. Словесні образи на адресу дітей та на адресу заявника [PERSON] висловлював не одноразово, постійні приниження, залякування, які дуже чуттєво сприймають діти і намагаються уникнути з ним спілкування та взагалі не потрапляти йому на очі. Вказує, що в період цих подій заявник позбавлена можливості виходити на роботу та забезпечувати свою родину матеріально, оскільки всі роки єдиним годувальником родини була саме вона, діти позбавлені спілкування зі своїми друзями, перебування за місцем свого проживання та відвідування секцій. Таким чином, вважає що вона та син є особами, які зазнали домашнього насильства, як фізичного так і психологічного. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно громадянина України, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , фактично проживаючого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: -заборонити [PERSON] , [INFO] , фактично проживаючому за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] , [INFO] , та дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . -заборонити [PERSON] , [INFO] , фактично проживаючому за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , наближатись на відстань ближче ніж 300 метрів до [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] та місця роботи в будь-який час доби. -заборонити [PERSON] , [INFO] , фактично проживаючому за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , наближатись на відстань ближче ніж 300 метрів до місця реєстрації неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме: [ADDRESS] та будь-якого місця їх перебування. -заборонити [PERSON] , [INFO] , фактично проживаючому за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , вести листування, телефонні розмови із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] і дітьми - [PERSON] , [INFO] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судове засідання заявник не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду направила заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити у її відсутність. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явився. Судом здійснювались виклики в судове засідання в телефонному режимі, а тому суд вважає за можливо на підставі ч.1 ст. 350 ЦПК України розглянути справу без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З приводу зазначених в заяві подій [PERSON] надавались пояснення у Службу у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради. Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 56 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 15.07.2020 року, заява [PERSON] з приводу домашнього насильства зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі журналі єдиного обліку Лугинського відділу поліції за № 1073. Частиною 1 статті 270 ЦК України, визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей). Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] та її сина [PERSON] , заявник посилається на те, що [PERSON] вчинялися щодо заявника та дітей фізичне та психологічне насильство. Статтею 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.п. 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Звернення та повідомлення про вчинення домашнього насильства стосовно дітей приймаються і розглядаються згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, заявником не додано доказів того, що діти чи вона в їх інтересах звертались з заявами про прояви домашнього насильства внаслідок дій [PERSON] у встановленому законом порядку до суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству і насильству за ознакою статі визначених п.п. 20,23 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству і насильству за ознакою статі» від 22 серпня 2018 р. № 658. На підтвердження вчинення домашнього насильства заявник посилається на довідку травмпункту КНП «ІЦМЛ» від 13.07.2020 року, згідно якої [PERSON] отримала забій м`яких тканин голови, подряпин обличчя праворуч, [PERSON] - син - забій м`яких тканин голови, підшкірна гематома нижньої повіки правого ока. Згідно листа директора комунального некомерційного підприємства «Ірпінська центральна міська лікарня», 13.07.2020 року о 13 год. 20 хв. неповнолітній [PERSON] , 2009 р.н., звернувся до травмпункту КНП «ІЦМЛ» із забоєм м`яких тканин голови, підшкірна гематома нижньої повіки правого ока, зі слів: побив батько. Також суд зазначає про те, що заявником не додано доказів тих обставин, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та не підтверджено зареєстроване місце проживання дітей за даною адресою. Заявником також не надано суду доказів складння протоколу представниками Ірпінського відділу поліції в день вчинення сварки 12.07.2020 року. Інших доказів, що доводять вчинення [PERSON] по відношенню до заявника домашнього насильства, заявником суду не надано. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Дослідивши надані докази, суд вважає, що вони не містять достатньої інформації про те, що саме заінтересована особа вчинив домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні, а тому заява не підлягає задоволення.

Outcome: dismissed