Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя зі спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування спільної заяви заявники зазначили, що 19 вересня 2009 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 932. Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю. Протягом останнього часу сімейне життя між подружжям погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. В даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. За спільним переконанням заявників подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і це суперечить їхнім інтересам. З 01 лютого 2018 року вони проживають окремо. 23 березня 2018 року між подружжям в нотаріальному порядку укладено договори щодо здійснення батьківських прав батьком дитини та визначення місця проживання дитини із матір'ю, а також щодо порядку утримання дитини батьком. У відповідності до статті 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. На підставі вищевикладеного просять суд розірвати шлюб між заявниками [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19.09.2009 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 932. Після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище [PERSON]. В судовому засіданні від заявників [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Спільну заяву про розірвання шлюбу, заявники, підтримують в повному обсязі. У звязку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що спільна заява заявників\~ [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Факт укладення шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 074800 від 19.09.2009 року, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 932. Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю. З 01.02.2018 року подружнє життя між заявниками фактично припинилося. За спільним переконанням заявників подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і це суперечить їхнім інтересам. 23 березня 2018 року між подружжям в нотаріальному порядку укладено договори щодо здійснення батьківських прав батьком дитини та визначення місця проживання дитини із матір'ю, а також щодо порядку утримання дитини батьком. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім*ї стало неможливим. На підставі викладеного, ст. ст.\~105,\~110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved