Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою до зацікавленої особи відділу реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] Російської Федерації, яка померла 07 березня 2016 року в м. Луганськ, м. Олександрівськ Луганської області, з причини хвороба - злоякісне новоутворення бокової стінки сечового міхура, була зареєстрована за адресою: Україна, Луганська область, місто Луганськ, смт. Ювілейне, квартал Шахтарський, буд. 12 кв. 53. Заявник посилається на те, що він мешкає за адресою: [ADDRESS]. Його бабуся, [PERSON], померла в м. Луганськ, м. Олександрівськ Луганської області. На даний час це тимчасово окупована територія. 07.03.2016 року його мати отримала лікарське свідоцтво № 31 від 07.03.2016 року про смерть своєї матері, його бабусі, яке їй було видано Луганською місцевою багатопрофільною лікарнею № 15 «ЛНР». Держава Україна не визнає свідоцтво про смерть, видане на окупованій території. Встановлення факту смерті особи необхідно заявнику для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України та отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, на задоволенні заяви наполягає. Зацікавлена особа, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, надали до суду письмову заяву, в якій просять справу розглянути за відсутності їх представника та не заперечують проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин справа розглянута без участі сторін. Перевіривши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту\~\~смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Державна реєстрація смерті фізичної особи передбачена статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заявник [PERSON] є онуком [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про укладення бабусею шлюбу, з якого вбачається, що в шлюбі вона змінила своє прізвище з «Сорока» на «Безкровну», копією свідоцтва про народження матері заявника, де її прізвище була змінено з «Сорока» на «Передерієву», та копіями свідоцтва про народження заявника та його матері. [PERSON], [INFO], громадянка України, яка була зареєстрована за адресою: [INFO], перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в [ADDRESS], про що свідчить довідка № [NUMBER] від 26.11.2014 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Лозівської районної державної адміністрації Харківської області (а.с.17). Згідно наданого заявником лікарського свідоцтва про смерть № 31, виданого 07 березня 2016 року Луганською місцевою багатопрофільною лікарнею № 15 Луганської Народної Республіки, [PERSON], 07.03.2016 року померла у місті Луганськ, м. Олександрівськ Луганської області Луганської Народної Республіки (а.с.18). Із відмови у проведенні державної реєстрації смерті відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району № 03-04-05/493 від 18.03.2016 року вбачається, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки він є громадянином України, його родинні відносини з померлою [PERSON] підтверджені копією свідоцтва про народження матері, копією свідоцтва про укладення шлюбу між батьками, лікарське свідоцтво про підтвердження факту смерті [PERSON] не відповідає формі, визначеної наказом МОЗ України № 545 від 08.08.2006 року, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявникові для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України та отримання свідоцтва про смерть. Відповідно до положень ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved