Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту смерті свого дідуся [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.01.2016 року помер її дідусь, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, яке було видане в м. Донецьку. Заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області із заявою про отримання свідоцтва про смерть [PERSON]. Але свідоцтво про смерть їй не видали, оскільки лікарське свідоцтво про смерть, яке видане на тимчасово окупованій території є не дійсним і таким, що не створює правових наслідків. Заявниця просить суд встановити факт смерті [PERSON]. Заявниця в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є громадянкою України. (а.с.14-14а) Відповідно до копії паспорта [PERSON] є громадянином України, зареєстрований за адресою [INFO]. (а.с.3) Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 10/5 від 15.01.2016 року [PERSON] помер 15.01.2016 року. Дане свідоцтво скріплене печаткою Донецької Народної Республіки. (а.с.5). Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дане лікарське свідоцтво є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до копії довідки № 372 від 02.02.2016 року [PERSON] був похований на кладовищі «Лідієвка» Кіровського району м. Донецька, що відповідає запису № 196/7 в книзі реєстрацій. (а.с.6) Відповідно до наданих заявницею документів, а саме копій свідоцтв про народження, копії довідки про підтвердження дошлюбного прізвища, та копії свідоцтва про одруження, [PERSON] є дідусем заявниці [PERSON]. (а.с.7,12,15,16) З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації смерті [PERSON], який відповідно до копії паспорта був громадянином України, є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті особи в певний час, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянки України [PERSON] свідоцтво про смерть її дідуся, виданого державним органом України.

Outcome: approved