Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що останній є її сином, тривалий час страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Учасники судового розгляду в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, заявник вимоги заяви підтримує, представник заінтересованої особи заперечень щодо задоволення заяви не подав. Зважаючи на тяжкий стан здоров»я особи, щодо якої розглядаєтьсяч справа про визнання недієздатною, який підтверджений медичними документами, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини 1 статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати своїх дій та (або) керувати ними. Заявник є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №028133 від 05 червня 2006 року (а.с.4). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №178-2018 від 05 червня 2018 року (а.с.53-54) [PERSON] з раннього дитячого віку страждає на важку розумову відсталість з системним недорозвитком мовлення, порушенням поведінки та розгальмованістю. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F72.1 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Через дане захворювання на МСЕК визнаний інвалідом 1 «Б» групи з дитинства. Ступінь наявної в [PERSON] розумової відсталості та порушень з боку поведінки на даний час позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт наявності у [PERSON] хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому, його слід визнати недієздатним. Частиною 1 статті 60\~ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікуном в силу частини 2 статті 60 ЦК України може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Частиною 3 статті 60 ЦК України визначено, що фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. За правилами частини 4 статті 60 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна. Судом встановлено, що заявник звернулась із письмовою заявою до органу опіки та піклування Народицької районної державної адміністрації Житомирської області про призначення її опікуном сина [PERSON]. Згідно подання органу опіки та піклування №02-33/937 від 27 червня 2017 року [PERSON] може бути призначена опікуном сина [PERSON], як найближча родичка та така, що проживає спільно з ним. На підставі викладеного й враховуючи визнання [PERSON] недієздатним, а також з метою захисту особистих немайнових і майнових інтересів останнього, над ним потрібно встановити опіку і призначити опікуном його матір [PERSON]. Заявник звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved