Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою та просить встановити факт розірвання 22 вересня 1999 року Харківським районним судом Харківської області шлюбу між нею та [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 вересня 1999 року рішенням Харківського районного суду Харківської області (справа № 2-1714/99) розірвано шлюб між заявником та [PERSON]. Оскільки вони ще деякий час продовжували спільно проживати, тому вказане рішення суду не отримували. В подальшому [PERSON] одержав рішення суду та на його підставі отримав свідоцтво про розірвання шлюбу. 17 вересня 2014 року заявник звернулася до Харківського районного суду Харківської області із заявою про надання копії рішення суду від 22 вересня 1999 року по справі № 2-1714/99 року про розірвання шлюбу, але отримала відповідь про відсутність в архіві вказаної справи. При зверненні до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області із заявою про видачу свідоцтва про розірвання шлюбу на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, яке було видане [PERSON] заявнику відмовили, тому вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві. [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, та вказав, що дійсно 22 вересня 1999 року Харківським районним судом Харківської області прийнято рішення про розірвання шлюбу між ним та заявником і на його підставі він одержав свідоцтво про розірвання шлюбу. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився причини неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд за згодою інших сторін по справі ухвалив про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Суд заслухавши заявника, заінтересовану особу, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 1999 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] і Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області складений актовий запис № 164 від 06 квітня 2001 року про реєстрацію розірвання шлюбу і видано свідоцтво про розірвання шлюбу на ім'я [PERSON], про що свідчить лист № 4410-02.102.11 від 28 жовтня 2014 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області, що складений за відомостями архівних матеріалів. Відповідно до листа Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року на ім'я заявника, за даними архівного підрозділу цивільна справа № 2-1714/99 року в архіві - відсутня. Заявник в якості доказів надала: копію свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-ВЛ № 140012, що видане 25 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області, відповідно до якого 06 квітня 2001 року виконано актовий запис № 164 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; свідоцтво про народження [PERSON]. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши норми діючого законодавства у їх застосуванні щодо вимог заявника приходить до висновку, що вимоги заявника задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. За змістом норм діючого законодавства, що регулює розгляд справ окремого провадження, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено, що у судовому порядку підлягає встановленню не факт розірвання шлюбу, а лише факт його реєстрації в актових книгах, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не збереглися відповідні записи, і ті відмовилися їх поновити, або ж вони можуть бути відновлені тільки на підставі рішення суду про встановлення їх реєстрації. Враховуючи, що заявник просить встановити саме факт розірвання шлюбу, її вимоги не ґрунтуються на нормах закону, тому суд відмовляє в задоволенні заявлених вимог за їх безпідставністю, при цьому суд враховує, що заявник у судовому засіданні підтвердила, що вона не може зареєструвати розірвання шлюбу із [PERSON], за відсутності рішення суду про розірвання шлюбу та звертає увагу на те, що заявник не позбавлена права звернутися до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження по справі № 2-1714/99 про розірвання шлюбу для отримання рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 1999 року. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України віднести за рахунок заявника.

Outcome: dismissed