Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Заявник у судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву у якій вимоги підтримала у повному обсязі та просила встановити факт смерті [PERSON] [PERSON], [INFO] (паспорт серія ЕК №775459, виданий 12 березня 1998 року Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області), дату смерті: 11 листопада 2015 року, місце смерті: м. Ровеньки, Луганської області. Представник зацікавленої особи надав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлено, що 11 листопада 2015 року помер батько заявниці [PERSON], [INFO], який був прописаний та проживав за адресою: [INFO], кв. Гагаріна, 4/91. Проте, внаслідок обставин, пов'язаних з проведенням антитерористичної операції на території України, у серпні 2014 року був вимушений залишити постійне місце проживання та переїхав до м.Дніпропетровська, де проживав за адресою: [INFO] і 25 листопада 2014 року був взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, про що отримав відповідну довідку №1238000597 від 25 листопада 2014 року. Також встановлено, що у листопаді 2015 року, з метою перевірки стану свого житла, він поїхав до м. Ровеньки, Луганської області, де 11 листопада 2015 року помер. На тимчасово окупованій території України поліклінікою Ровеньківської центральної міської многопрофільної лікарні Луганської Народної Республіки було видано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] №708 від 11 листопада 2015 року. Проте, отримати свідоцтво про смерть батька українського зразка заявниці не вдалось, оскільки на даній території проходять бої та зазначена територія є окупованою. Відповідно до пункту 1 ст. 17 розділу III ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: *документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; *рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно статті 1 розділу V Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні однією з підстав для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до статті 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи, створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими другою частиною цієї статті, є не дійсним та не створює правових наслідків. При відсутності підстав для державної реєстрації факту смерті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення даного факту. Так, лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] форми №106/у, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я Луганської Народної Республіки від 28.08.2015 року №591, видане поліклінікою Ровеньківської центральної міської многопрофільної лікарні Луганської Народної Республіки, не відповідає вимогам чинного законодавства України та не може бути підставою для проведення державної реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Тому у своїй письмовій відповіді від 07.12.2015 № 1699/10.9-55 відділ державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON] та рекомендує звернутися до суду для встановлення факту його смерті. Відповідно до п.13 Постанови ПВС України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги заявника про встановлення факту смерті особи обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved