Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті його батька [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого 23 березня 2018 року у місті Донецьк Донецької області в Україні внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності другого ступеню. Зазначив, що вказані обставини підтверджуються довідкою про причину смерті №16 від 23.03.2018 року. При зверненні заявника до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть належного зразку, йому було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті були предявлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, вони звернулися до суду в порядку п.8 ч.1 ст.315 ЦПК. Заявник надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВВ №052033, виданого Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 11 жовтня 1997 року, [PERSON] народився 17 травня 1981 року у м. Донецьк Донецької області. Зареєстрований за адресою: [INFO]. [PERSON] помер 23 березня 2018 року у місті Донецьк Донецької області в Україні внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності другого ступеню. Вказані обставини підтверджуються довідкою по причину смерті №16 від 23 березня 2018 року, виданої Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Донецька. Відповідно до свідоцтва про смерть невстановленого зразку виданого 27 березня 2018 року, [PERSON], [INFO], помер 23 березня 2018 року у місті Донецьк Донецької області. Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-НО №496150 від 15 червня 1981 року. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За положеннями ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з цим, заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом за вих.181/15.2-108 від 30.03.2018 йому було повідомлено, що реєстрацію смерті [PERSON] за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.317 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав її спадкоємців, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved