Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою і просить суд встановити факт її постійного проживання на території України ([ADDRESS]) на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство» 13 листопада 1991 року по теперішній час. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що народилася [INFO] року в селі Тарасівка, Білоцерківського району, Київської області. В 1978 році закінчила Тарасівську середню загальноосвітню школу. З 1981 року по 1982 рік навчалася в Козятинському технічному училищі № 5. В 1982 році прийнята на роботу провідником пасажирських вагонів «Вагонна дільниця Київ пассажирський», з 1984 року по 1985 рік працювала на Білоцерківському шинному заводі. В 1986 році у зв'язку із складними життєвими обставинами переїхала працювати до Карельської АССР, де 25.05.1987 року уклала шлюб із [PERSON]. По закінченню сезонних робот та у зв'язку з відсутністю умов проживання для сім'ї спільно з чоловіком та сином переїхали до УССР до родинного будинку батьків чоловіка в с. Красюки Таращанського району. З 10 листопада 1991 року по даний час вона постійно, спільно з чоловіком та сином проживає в [ADDRESS]. В 2018 році виявила у себе відсутність паспорта громадянина України, який не отримувала через часті тривалі проблеми в особистому житті та із тривалими розладами власного здоров'я. До територіальних відділів Державної міграційної служби про видачу паспорта громадянина України заявник не зверталася, так як в селі не виникала потреба пред'являти паспорт до органів влади. Встановлення вказаного факту їй необхідне для отримання паспорта громадянина України. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні доводи заяви підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Калініченко Т.В. в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення даного факту. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Тарасівка Білоцерківського району Київської області (а.с. 17). В 1978 році заявник закінчила Тарасівську середню загальноосвітню трудову політехнічну школу, що підтверджується копією атестата про середню освіту [NUMBER] від 25.06.1978 року (а.с. 15). З 02 лютого 1981 року по 05 січня 1982 року заявник навчалася в Козятинському технічному училищі №5, що підтверджується копією диплому [NUMBER] від 05.01.1982 року (а.с. 13). В 1982 році заявник прийнята на роботу провідником пасажирських вагонів «Вагонна ділянка Київ ПАСС», з 1984 року по 1985 рік працювала на Білоцерківському шинному заводі (а.с. 14). В 1986 році у зв'язку зі складним життєвими обставинами та складним матеріальним становищем заявник переїхала працювати до Карельської АССР, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с. 14). 25 травня 1987 року між заявником та [PERSON]. [INFO], на території Карельської АССР укладений шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища, чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 25.05.1987 року серія [NUMBER] (а.с. 10). По закінченню сезонних робіт на території Карельської АССР та у зв'язку з відсутністю умов належного проживання для сім'ї заявника, в листопаді місяці 1991 року спільно з чоловіком та сином переїхали до Української УРСР до родинного будинку батьків чоловіка в село Красюки Таращанського району Київської області. З 10 листопада 1991 року по даний час заявник постійно, спільно з чоловіком та сином проживаю в [ADDRESS], що підтверджується копією довідки виданої виконкомом Северинівської сільської ради Таращанського району Київської області №2 від 30.01.2018 року (а.с. 11) та копією акта депутата сільської ради про місце фактичного проживання в [ADDRESS] від 03.01.2018 року (а.с. 9), що базується на показ свідків (сусідів [PERSON] та [PERSON]), усних та письмових, які додаються до заяви. (а.с. 18, 19). За територію України ніколи з 1991 року заявник не виїжджала. В 2018 році заявник виявила у себе відсутність паспорта громадянина України, який не отримувала через часті тривалі проблеми в особистому житті та із тривалими розладами власного здоров'я. Поряд з цим, під час повсякденної побуту та життя в селі необхідність в застосуванні паспорта та документа, що підтверджує особу впродовж цього періоду часу в заявника не виникала. До територіальних відділів Державної міграційної служби про видачу паспорта громадянина України заявник не зверталася, так як в селі не виникала потреба пред'являти паспорт до органів влади. За порадою голови сільської ради для легалізації свого стану перебування на території України, в січні місяці 2018 року, з метою відновлення інформації щодо свого місця проживання на території України, заявник звернулася до Тарагцанського РС УДМСУ в Київській області, проте у наданні даної інформації заявнику в усній формі було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Тому, на даний час заявник змушена в судовому порядку встановлювати факт постійного проживання на території України ([ADDRESS]) станом на 13 листопада 1991 року, що має для неї юридичне значення оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України. Вказані обставини встановлено з пояснень заявника, представника заінтересованої особи, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи те, що заявник станом на 13.11.1991 року і по даний час постійно проживала на території України, що підтверджується відповідними документами, проте з різних причин не змогла у свій час отримати паспорт громадянина України, на даний час бажає його отримати, тому, суд вважає, що вимоги заявника повинні бути задоволені.

Outcome: approved