Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] державного акту серія Р1 №263950 від 25.02.2002 р. на право приватної власності на землю площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті [PERSON], згідно державного акту серія Р1 № 263950 від 25.02.2002р., залишилась земельна ділянка площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району. За життя [PERSON] заповіт на своє майно, в тому числі земельну ділянку, складений не був. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із спадкоємців першої черги [PERSON] залишилась його дружина [PERSON], яка належним чином прийняла спадщину свого чоловіка шляхом звернення із заявою до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори. Після прийняття спадщини вона звернулась до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про спадщину на земельну ділянку. Однак, державний нотаріус відмовилась оформляти спадщину та видати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку, що належав [PERSON] невірно вказано прізвище померлого [PERSON] Зокрема, в державному акті на право власності на земельну ділянку вказано прізвище [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON]. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що мас юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. б ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Підтвердженням того, що державний акт на право власності на земельну ділянку, що належав [PERSON] підтверджується доданими до позовної заяви документами. Виправлення помилки є неможливим шляхом виготовлення нового державного акту, оскільки такий акт повинен виготовляти лише власник та необхідно скасувати старий державний, для скасування якого підстав немає. Також, неможливе внесення змін до державного акту, оскільки згідно п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 05.04.1999 р. усі записи в державному акті мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заявник в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву, в якій свої вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутність і не заперечує проти винесення рішення у її відсутність. Представник заінтересованої особи в особі Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву, в якій не заперечує проти заяви, слухати справу без представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує заявник, подавши до суду заяву та заяву задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. 258 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»визначені підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4)встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п.1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, ім'ям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 03 червня 2013 року, прізвище ім'я по батькові спадкодавця зазначено - [PERSON]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 263950 від 25 лютого 2002 року прізвище ім'я по батькові спадкодавця зазначено - [PERSON]. Правильність написання прізвища спадкодавця, та факт належності правовстановлюючого документа спадкодавцю, а саме: державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 263950 від 25 лютого 2002 року, підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого виконавчим комітетом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 03.06.2013 року, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Заявник має намір прийняти спадщину. Отже, на теперішній час у заявника виникла необхідність зареєструвати право власності на належну земельну ділянку. За наявності невірно вказаного прізвища у державному акті, виданому на ім'я спадкодавця, зазначений державний акт не може бути прийнятий для державної реєстрації права власності. Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України, ст. 18, 20, 25 ч.2 п.1 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Згідно з ч. 2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Отже, судом встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 263950 від 25 лютого 2002 року у написанні прізвища спадкодавця допущено помилку, а саме зазначено невірно - «[PERSON]», натомість вірного - «[PERSON]», а факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надає можливість реалізувати своє право на реєстрацію майна. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного і

Outcome: approved