Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Заявники [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони зареєстрували шлюб 03.02.2001 у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 149. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають,тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання дітей з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дітей, про що свідчить договір про виховання та утримання дітей від 12.11.2018. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявники в судове засідання не зявилися, скерували заяви про розгляд справи без їх участі, просили шлюб розірвати, [PERSON] просила змінити їй прізвище на дошлюбне Фільківська. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 N 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що заявники 03.02.2001 уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 149. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про розмір аліментів на дитину та умови здійснення батьком права на особисте виховання від 12.11.2018. Зі змісту даного договору вбачається, що вони досягли згоди та засвідчують своє волевиявлення, що після розірвання шлюбу між ними, діти будуть проживати разом з матірю за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 13. Батько зобовязується щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 4200 грн. на кожну дитину по 2100 грн., але не менше від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленої законом на момент здійснення платежу, на кожну дитину. Крім аліментів батько зобовязується брати участь у додаткових витратах на дітей. Таким чином, спорів щодо порядку виховання та утримання дітей між заявниками немає. Відповідно до ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Враховуючи обставини наведені вище, з врахуванням того, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, рішення заявників про розлучення є виваженим та свідомим, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя.

Outcome: approved