Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що на підставі рішення ВК ЧМР від 03.07.2001 року № 551/14 йому було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Під час реєстрації даного свідоцтва була вияавлена граматична помилка, а саме у графі по -батькові його зазначено як « Прокопович », проте , згідно свідоцтва про народження по- батькові вірно « Прокопійович». Стверджує, що у зв»язку із зазначеною помилкою, не може здійснити державну реєстрацію своїх речових прав. На підставі вищевикладеного, уточнюючи вимоги просить суд , встановити факт , що за свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS] від 09.08.2001 року, 12/100 цієї квартири належить [PERSON]. У судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги та просив задовольнити їх. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з»явився, надіславши заяву про розгляд спрви без його участі/а.с.19/. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Крім того, згідно із положеннями ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Як убачається із свідоцтва про право власності на квартиру від 09.08.2001 року, 12/100 квартири [ADDRESS] належить [PERSON]./а.с.4/. Проте, згідно паспорту заявника /а.с.5/- по -батькові його зазначено «Прокопійович» Статтею 258 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено:1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;3) докази, що підтверджують факт. До заяви також додаються докази , що підтверджують викладені в заяві обставини. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що за свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS] від 09.08.2001 року, вірним слід вважати, що 12/100 цієї квартири належить [PERSON]. Оцінюючи надані заявником докази в їх сукупності, ,

Outcome: approved