Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Заявник, звернувшись до суду із цією заявою просив: ?встановити юридичний факт, а саме, що розпорядження органу приватизації №149 від 24 жовтня 1996 р. видане на [PERSON] належить [PERSON] ; ?встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право власності на житло\~ № [NUMBER] \~ від 24 жовтня 1996 р.\~ видане [PERSON] належить [PERSON] ; ?встановити юридичний факт, а саме, що технічний паспорт виготовлений в 1996 р.\~ на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON] належить [PERSON] . На обґрунтування поданого заявник посилався на те, що 24 жовтня 1996 р. за № 149 органом приватизації Березівської райдержадміністрації було надано дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS] -2. 24 жовтня 1996 р. він отримав свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру. У даному свідоцтві його прізвище, ім`я та по батькові було вказано як [PERSON] . 04 жовтня 1999 р. заявник отримав новий паспорт громадянина України, в якому його батькові було зазначено по-іншому, а саме [PERSON] замість вірного та раніше вказаного в документах [PERSON] . 29 жовтня 2019 р. державним реєстратором було відмовлено в державній реєстрації прав та обтяжень у зв`язку з розбіжністю в його написанні по-батькові.\~\~ У судове засідання заявник не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги на підставах викладених у заяві підтримав повністю. Від представника Березівської міської об`єднаної територіальної громади надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника міської ради, проти задоволення заяви не заперечував. У судовому засіданні встановлено наступне. 24 жовтня 1996 р. за №149 органом приватизації Березівської райдержадміністрації\~ було надано дозвіл на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] . 24 жовтня 1996 р. за № 149 було видане свідоцтво про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] згідно якого вищевказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] . 04 жовтня 1999 р. Березівськии РВ УМВС України в Одеській області заявнику було видано новий паспорт громадянина України, де його прізвище, ім`я та по батькові зазначені як [PERSON] . 24 травня 2000 р. заявнику було видано посвідчення інваліда 2 групи серії [NUMBER] , в якому прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначені російською мовою як [PERSON] . 29 жовтня 2019 р. за № 49393747 державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації права власності на приватну квартиру за адресою: [ADDRESS] , з обґрунтуванням відмови тим, що\~ по-батькові особи у паспорті та свідоцтві про право власності вказано по різному. Вивчивши матеріали заяви, на підставі наданих доказів, та доведення їхньої переконливості суд вважає наступне. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України вернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів., а суди згідно ч.1 ст.19 ЦПК України розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючого документу особі, по батькові якої не збігається із прізвищем, що зазначено у паспорті. Згідно до положень ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Як встановлено у судовому засіданні на час отримання свідоцтва про право власності на житло\~ по батькові заявника було записано [PERSON] .\~ Також судом було встановлено, що\~ після отримання паспорту громадянина України [INFO] \~ по-батькові заявника у новому паспорті було записано як [PERSON] . Разом із тим, суд вважає, що власник по квартири [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] є одною і тою самою особою. На думку суду дана обставина підтверджується прізвищем та ім`ям заявника та тим, що він весь час мешкав у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з викладеного суд вважає, що під час виготовлення паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04 жовтня 1999 р. Березівським РВ УМВС України в Одеській області по батькові заявника помилково було зазначено як [PERSON] замість попереднього [PERSON] . Таким чином суд вважає за можливе встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 24 жовтня 1996 р. видане [PERSON] належить [PERSON] , оскільки це одна і та сама особа. Стосовно інших вимог заявника суд вважає наступне. Встановлення юридичного факту, а саме, що розпорядження органу приватизації №149 та технічний паспорт на квартиру що належить [PERSON] не мають юридичного навантаження та у свою чергу не породжує юридичних наслідків для особи. Так, єдиним наслідок прийняття органом приватизації розпорядження є видача свідоцтва про право власності на особу., яке має юридичну силу правовстановлюючого документу. Технічний паспорт взагалі не є юридичним документом, оскільки відображає лише технічну характеристику об`єкта і має обмежений термін дії. Оскільки розпорядження та технічний паспорт є похідними документами після свідоцтва про право власності на житло, то суд не вбачає підстав для задоволення вимог в цій частині.

Outcome: partial