Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно [PERSON] , встановивши останньому заходи тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заяву обґрунтовує тим, що вона перебуває у шлюбі з заінтересованою особою [PERSON] з 12.09.2014. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В Хортицькому районному суді м. Запоріжжя перебуває справа за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та за зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей із батьком. До січня 2021 року родина проживала за адресою: [ADDRESS] . У січні цього року вона змінила фактичне проживання та разом з дітьми переїхала до своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Це відбулось через систематичні суперечки та скандали між нею та чоловіком, які відбувались на очах дітей та супроводжувались постійним психологічним, фінансовим та фізичним насильством з боку [PERSON] . Саме ці обставини призвели до прийняття нею рішення змінити фактичне місце проживання разом із дітьми. При цьому вона не заперечувала проти спілкування батька із дітьми. Батько більше уваги приділяє синові. Поведінка батька постійно викликає конфліктні ситуації, бо він може забирати сина із дошкільного навчального закладу за власним бажанням без узгодження з нею, чому вона не може перешкодити, оскільки має побоювання спричинення нових конфліктів із ним на очах дітей. Після спілкування із батьком син повертається додому збудженим, проявляє агресію, буває мовчазним, замкнутим. Донька через таку поведінку батька наразі не має бажання спілкуватися з ним, він грубо з нею поводиться, донька постійно намагається захищати заявницю від батька, втручатися у конфліктні ситуації між ними. Заявницею постійно подаються заяви до поліції про допомогу їй та дітям, захисту від конфліктної насильницької поведінки чоловіка, що супроводжується агресивною поведінкою, висловлюванням нецензурною лайкою тощо. 24.03.2021 був встановлений факт вчинення домашнього насильства психологічного характеру [PERSON] та складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, винесено терміновий заборонний припис стосовно нього строком на дві доби із зобов`язанням залишити місце проживання постраждалої особи, забороною на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, забороною в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою. Нездорова комунікація між батьком та дітьми підтверджується й іншими фактичними подіями, що відбувались, зокрема 05.04.2021. Агресивна поведінка чоловіка по відношенню до неї, намагання нанести тілесні ушкодження їй, агресивна та насильницька поведінка по відношенню до сина, якого він силоміць, проти його волі, намагався увести в автомобілі, крики про допомогу доньки, яка намагалася її захистити від нього. Такі події впливають на психоемоційний стан дітей, мають негативний вплив на них, які сприймають батька як можливу загрозу нападу. І така поведінка батька є жорстокою по відношенню до дітей в першу чергу. Такі обставини дають підстави стверджувати про обґрунтованість такої вимоги як застосування обмежувального припису та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. Заінтересована особа [PERSON] надав заперечення проти заяви, в яких просив відмовити у її задоволенні за наступних обставин. Він та заявниця перебувають у шлюбі, від якого мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 23.01.2021 заявниця залишили місце проживання та переїхала до матері. В подальшому заявниця подала до суду позов про розірвання шлюбу, не дивлячись на його вмовляння не робити цього, оскільки він має намір зберегти сім`ю. Заявниця заперечує проти його спілкування з дітьми, її мати не пускала його до квартири та вчиняла сварки. Лише після його звернення до органу опіки та піклування заявниця 23.01.2021 та 11.02.2021 дозволила йому зустрітись з дітьми по 30 хвилин у її присутності. В теперішній час шлюб між ними не розірваний, він не позбавлений батьківських прав щодо дітей, його не визнано недієздатною особою, до кримінальної відповідальності не притягувався. Справа про притягнення його до відповідальності за домашнє насильство не розглянута. Ухвалою суду від 23.04.2021 відкрите провадження у справі. Заявниця [PERSON] заяву та обставини, якими вона обґрунтована, підтримала. Представник заявниці - адвокат Полулях С.Ю. також підтримав заяву та обставини, якими вона обґрунтована. Також пояснив, що в теперішній час розглядається спір між заявницею та заінтересованою особою щодо визначення місця проживання дітей. Органом опіки та піклування був встановлений порядок участі [PERSON] у вихованні дітей. Але, останній постійно порушує графік участі у вихованні дітей, встановлений органом опіки та піклування, своєчасно не повертає дітей заявниці. Також, не враховує стан здоров`я дітей. В теперішній час молодший син не відвідує дошкільний навчальний заклад, оскільки [PERSON] забрав з ДНЗ, в якому він навчався, документи, бажаючи його перевести в ДНХ за місцем свого проживання. Також він відмовляється надати дозвіл на зарахування сина до ДНЗ за фактичним місцем проживання дитини. Заінтересована особа [PERSON] проти заяви заперечив з обставин, викладених у письмових запереченнях. Також пояснив, що з попереднього ДНЗ дітей відрахували за ініціативною заявниці. Він завжди попереджав заявницю про те, що запізнюється доставити дітей. З ДНЗ виписав сина оскільки бажав перевести його в спеціалізований ортопедичний ДНЗ, через те, що син має проблеми зі здоров`ям. 24.03.2021 він також не зміг своєчасно привести сина до заявниці. По телефона вона стала його ображати. У під`їзді будинку, коли вона повідомила йому, що більше не дозволить йому спілкуватись з дітьми, він сказав їй пару «міцних слів». Вона викликала поліцію, внаслідок чого щодо нього був складений протокол про вчинення домашнього насильства. Йому також доводилось викликати поліцію, щоб побачитись з дітьми. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя, батьків (матір, батька) і дитину (дітей) (п. 1, 7 ч. 2 ст. 3 Закону № 2229-VIII). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд встановив, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] ., що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. З січня 2021 року заявниця з дітьми переїхали до іншого житла, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а заінтересована особа [PERSON] залишився проживати у житлі за адресою: [ADDRESS] , що визнається учасниками справи. 24.03.2021 поліцейськими Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області встановлений факт вчинення домашнього насильства психологічного характеру [PERSON] , у зв`язку з тим, що останній поводив себе агресивно та висловлювався нецензурною лексикою в адресу заявниці. Було прийнято рішення скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування) - ВАБ № 284175 та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника АА № 187086 терміном на дві доби із зобов`язанням залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; забороною на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; забороною в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою. Вказані обставини підтверджуються листом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 26.03.2021 № Л-655/40-2021 та копією термінового заборонного припису. Згідно з відеозаписом, який міститься у файлі «05.04.2021. Забирает [PERSON] против его воли.mp4», який збережено на оптичному носії інформації DVD-R VIDEX EXCELLENTI, [PERSON] намагається, застосовуючи силу, всадити сина в автомобіль. Діти налякані та голосно плачуть. Донька намагається відштовхнути батька та забрати хлопчика. Далі вона починає бити батька, заявниця просить [PERSON] віддати сина, але він ігнорує її прохання матері. Син починає тягнутися до заявниці та кличе матір. Заявниця тримає сина за руку, а батько розвернувся від неї, лишаючи її можливості тримати дитину. Одночасно [PERSON] щось починає говорити сину, відштовхуючи [PERSON] від себе та сина, якого він міцно тримає на руках. Можна почути як він каже сину: «Я тебе сейчас что-то покажу» і відкриває багажник автомобіля. Але дитину не цікавить те, що показує батько, він кличе матір та тягне до неї руки. Далі, [PERSON] відпускає сина на землю і той підбігає до заявниці. Після чого [PERSON] сідає в автомобіль та від`їжджає з місця події. Надаючи пояснення щодо вказаного відеозапису заявниця [PERSON] зазначила, що відеозапис вела її знайома [PERSON] . [PERSON] з приводу відеозапису пояснив, що він був у збудженому стані та не намагався спричинити синові шкоду, адже якщо б він цього бажав би, то спричинив би шкоду давно. Згідно з висновком спеціаліста - психолога за результатами психологічного аналізу ситуації та наданого відеоматеріалу від 08.04.2021 № 28, поведінку [PERSON] , яка спостерігається на відео, можна вважати жорстокою по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] . Роблячи висновки щодо відео, наданого для аналізу, можна стверджувати, що батько нехтує інтересами дітей, їх потребами, що проявляється байдужим відношенням до емоційних проявів дитини. Такі порушення чуйності та соціальної взаємодії - можуть вказувати на розлад прив`язаності. З метою захисту прав постраждалої дитини, які мають бути забезпечені з урахуванням найкращих її інтересів, рекомендується уникати ситуацій, які можуть привести до вторинної травматизації (засідання суду, опікунські ради та інше) та забезпечити дітям подальше спостереження у психолога, консультації батьків по формуванню надійної (secure) прив`язаності. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків; обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблений висновок про те, що, враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Суд встановив, що 24.03.2021 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини [PERSON] , що виразилось у словесних образах нецензурною лайкою, внаслідок чого щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення та терміновий заборонний припис щодо кривдника. В подальшому, 05.04.2021 [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо заявниці та дітей, що виразилось в утриманні малолітнього сина із застосуванням сили, проти його волі. Вказані дії були спрямовані на обмеження волевиявлення заявниці та дітей, які були не здатні захистити себе. Враховуючи, що протягом нетривалого часу [PERSON] двічі вчинив домашнє насильство, суд дійшов висновку про наявність ризиків того, що [PERSON] , у разі відмови у видачі обмежувального припису, повторно вчинить домашнє насильство. Такі ризики є реальними та підтверджуються дослідженими судом доказами, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно видати обмежувальний припис. Суд частково погоджується із доводами заявниці [PERSON] , що наведені нею у заяві види тимчасового обмеження прав кривдника [PERSON] забезпечать дієвий та ефективний захист її та дітей від кривдника. Суд дійшов висновку про те, що заборона [PERSON] наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами та вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, є достатніми видами тимчасового обмеження прав кривдника, що забезпечать дієвий та ефективний захист постраждалих осіб від кривдника. Тимчасове обмеження прав кривдника [PERSON] у виді заборони йому перебувати в місці спільного користування, відвідування та перебування з постраждалими особами застосуванню не підлягає, оскільки таке обмеження не передбачене ч. 2 ст. 26 Закону № 2229-VIII. Суд не визнає належними доказами у справі висновок по справі № 337/300/21 районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради від 25.03.2021, лист Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Запорізької міської ради від 17.03.2021, талон-повідомлення єдиного обліку від 27.01.2021, акт обстеження умов проживання від 28.01.2021, акт обстеження умов проживання без дати, заяви [PERSON] від 28.01.2021, 01.02.2021, 03.02.2021, 04.02.2021, 29.03.2021, 19.04.2021, 30.04.2021, лист та довідку Запорізького РУП ГУГН в Запорізькій області від 29.01.2021, листи відділу по Хортицькому району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 05.02.202109.02.2021, 16.02.2021, лист районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 01.03.2021, матеріали за повідомленнями [PERSON] про вчинене кримінальне правопорушення від 26.01.2021 та 05.03.2021, розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 27.04.2021 № 278р, службову характеристику, оскільки вказані докази не стосуються предмета доказування в цій справі.

Outcome: partial