Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності САА № 079920 від 13 серпня 2003 року, свідоцтва про право власності САА № 119137 від 28 жовтня 2004 року; свідоцтва про право власності САА № 119449 від 01 листопада 2004 року, а також договору купівлі-продажу ВКТ № 923623 від 17 жовтня 2008 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заявник [PERSON] працювала на підприємстві, де в цей же період працювала сестра її чоловіка [PERSON] (заінтересована особа). Випадково заявник та заінтересована особа переплутали довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, та під час приватизації заявником нерухомого майна та підписанні договору купівлі-продажу, останньою помилково надано довідку про присвоєння індивідуального податкового номеру заінтересованої особи. Внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені помилкові відомості щодо ІПН заявника як власника нерухомого майна. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику необхідно для подальшого відчуження цих обєктів. Доказами того, що обєкти нерухомого майна належать саме заявнику, є скан-копія паспорту заявника та лист-згода [PERSON] (заінтересованої особи). З метою виправлення помилки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, заявник просить суд встановити факт належності їй вище перелічених правовстановлюючих документів. Представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені в заяві підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено в судовому засіданні, заявник [PERSON], [INFO], місце народження м. Серов Свердловської області, зареєстрована за адресою: м. Дніпро, туп. Ігарський, 1, що підтверджується паспортом громадянина України серії АЕ 488857, виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області [INFO] /а.с. 24-25/, а також паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ES239522 /а.с.23/. Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданого 12 червня 2001 року Податковою інспекцією Жовтневого району, [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер 2359800369 /а.с. 26/. Заінтересована особа [PERSON], [INFO], уродженка м. Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України, виданого Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 16 грудня 2008 року /а.с.27-28/. Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Держподатадміністрації у Кіровському районі від 30 вересня 1998 року [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер 2583614421 /а.с. 29/. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 079920, виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради 13 серпня 2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 23 травня 2003 року № 321, [PERSON] на праві власності належить основна будівля літ. Е-1, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Морська, буд. 31. /а.с.6-7/. Також [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 119137, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 28 жовтня 2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, є власником нежилого приміщення, офіс, топкова, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донського Дмитра, буд. 3, прим. XІ, І-18 /а.с.9/. Окрім того, [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 119449, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 01 листопада 2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, є власником паркувального місця № ХІІ-16, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донського Дмитра, буд. 3 /а.с.11/. Згідно договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2008 року [PERSON], що мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, тупик Ігарський, буд. 1, є власником паркувального місця № ХІІ-13, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донського Дмитра, буд. 3 /а.с.13/.У вказаному договору купівлі-продажу внесено відомості про ідентифікаційний номер [PERSON] [NUMBER]. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення належності їй вище перелічених правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що під час внесення відомостей про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нею помилково надано ідентифікаційний номер заінтересованої особи, та в подальшому до Державного реєстру були внесені відомості про ідентифікаційний номер заінтересованої особи. В звязку з викладеним заявник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] з заявою про внесення виправлень (змін) в записи про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, на що отримала відповідь про неможливість ідентифікувати заявника з субєктом речових прав, за яким на підставі вище перелічених документів зареєстровано право власності на обєкти нерухомого майна та для встановлення факту належності правовстановлюючих документів останній необхідно звернутися до суду. Так, Главою 6 ЦПК України особам надано право на звернення до суду в порядку окремого провадження із заявами про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В частині 1 статті 256 ЦПК України наведено перелік фактів, про встановлення яких суд розглядає справи, зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити не чітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства (п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Як встановлено в судовому засіданні у вище перелічених свідоцтвах про право власності на нерухоме майно прізвище, ім'я, по-батькові власника збігаються з прізвищем, ім'ям та по-батькові заявника, вказаними в паспорті громадянина України, помилок у прізвищі, імені, по-батькові не допущено, а тому вимоги заявника в частині встановлення факту належності їй свідоцтв про право власності на нерухоме майно задоволенню не підлягають. Щодо вимог [PERSON] про встановлення факту належності їй договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2008 року, суд також не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed