Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Заявниця [PERSON], діючи в інтересах малолітнього сина [PERSON], звернулася до суду з даною заявою вказуючи, що вона з 11.07.2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 29.10.2013 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. [INFO] в смт. Старобешеве Старобешівського району Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, її колишній чоловік [PERSON] помер, про що було видане медичне свідоцтво про смерть № 200. З метою реєстрації смерті [PERSON] вона звернулася до Нікольського районного відділу ДРАЦС, але отримала відмову, оскільки нею надано документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Встановлення факту смерті необхідно для її державної реєстрації в установленому законодавством України порядку та для оформлення державної допомоги, як одинокої матері, на утримання малолітньої дитини відповідно до норм ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Просить встановити факт смерті [INFO] [PERSON], [INFO], громадянина України, в смт. Старобешеве Старобешівського району Донецької області, причина смерті: гостра кровотеча внаслідок колото-різаних поранень грудини та серця. Заявниця [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій заяву підтримала у повному обсязі, наполягала на її задоволенні та просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи: Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечував та просив справу розглянути без його участі. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмові заяви заявниці та представника заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 11.04.2008 року виконкомом Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.07.2001 року та після реєстрації шлюбу остання отримала прізвище «[PERSON]», про що зроблено відповідний актовий запис № 07. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.06.2008 року [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області вбачається, що 29.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 19. З дублікату лікарського свідоцтва про смерть № 200 від 08.07.2016 року виданого на тимчасово непідконтрольній території України «Бюро судово-медичної експертизи» Старобешівське відділення вбачається, що [INFO] в смт. Старобешеве Старобешівського району Донецької області помер [PERSON], [INFO], причина смерті: колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням серця. Згідно відмови Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 12/15.47-95 від 17.01.2017 року заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO], оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред'явлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Як встановлено судом медичний документ про смерть був виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому даний документ, що підтверджує факт смерті відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює будь-яких правових наслідків, в зв'язку з чим заявниця, яка діє в інтересах малолітньої дитини, позбавлена можливості зареєструвати смерть свого колишнього чоловіка - батька малолітньої дитини, в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 257-1 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає надані заявницею документи, які підтверджують факт смерті її колишнього чоловіка, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], але при цьому не може визнати їх належним та допустимим доказом, оскільки вони видані органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що заявниці органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації смерті особи на території України, а в інший спосіб це зробити вона не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав малолітньої дитини, в інтересах якої заявниця звернулася до суду, слід встановити факт смерті на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявниці свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved