Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить : встановити факт належності [PERSON], яка померла 10.12.2016р. в м. Карлівка Карлівського району Полтавської області, свідоцтва №1499 про право особистої власності на домоволодіння, що розташоване в місті Карлівка по провулку Пушкіна за №16, виданого 20.01.1970р. виконавчим комітетом Карлівської міської Ради депутатів трудящих Полтавської області. В обґрунтування заяви навела наступне. Її мати [PERSON] померла 10 грудня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12.12.2016р. Карлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне за життя їй майно, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Полтавська обл., м. Карлівка, пров. Пушкіна, буд. 4 (стара адреса: пров. Пушкіна, буд. 16) (надалі будинок). У визначений законом строк подала до Карлівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] Інший спадкоємець, онук спадкодавиці [PERSON] (син її сестри), надав відмову від прийняття спадщини, інших заяв про прийняття спадщини чи відмову від неї не надходило, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2017р. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] є вона, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON]. Після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, її представник - [PERSON], звернулась до Карлівської держнотконтори з документами та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на її імя після смерті матері [PERSON] Розглянувши документи державний нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2017р. №832/02-31. Причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стало наступне. Документ, який посвідчує право власності на будинок свідоцтво про право власності від 20.01.1970р. за №1499, видане виконкомом Карлівської міської ради депутатів трудящих на імя [PERSON] (надалі свідоцтво №1499) та зареєстроване Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №17 за реєстровим №2195 згідно реєстраційного посвідчення від 17.03.1970р., яке також виписане на імя [PERSON], оскільки підставою реєстрації було свідоцтво №1499. Також це підтверджено і відомостями від 19.07.2017р. Полтавського БТІ «Інвентаризатор». В свідоцтві про одруження її батьків серії ІІІ-УР №782942, виданого Карлівським районним ЗАГС Полтавської області 21.08.1962р., дошлюбне імя мами зазначене: [PERSON]. У звязку з тим, що в свідоцтві №1499 зазначено власника майна [PERSON] (навіть не за дівочим прізвищем [PERSON]), а не [PERSON], нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] Замінити свідоцтво №1499 чи виправити в ньому допущені помилки не вбачається можливим, оскільки власниця будинку вже померла та й такого органу, як виконавчий Комітет Карлівської міської Ради депутатів трудящих, наразі відсутній. Зважаючи на зазначені помилки, допущені в документі, не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому для його отримання змушена звернутись до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підтвердження того, що свідоцтво №1499 дійсно належить її матері [PERSON], яка померла 10 грудня 2016 року, зазначає наступне. Її дошлюбне прізвище [PERSON], яке вона змінила на «Піднебесна», після укладання шлюбу з [PERSON]. В її свідоцтві про народження, серії І-КЕ №306314, яке видане 18.07.1973р., в графі «мати» зазначено - [PERSON]. При цьому зазначає, що це її повторне свідоцтво про народження. Вона, заявниця, народилася 03.09.1957р., коли батьки ще не були в зареєстрованому шлюбі. У повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13.02.2018р. вказано: актовий запис №182, складений 28.09.1957р. , відомості про дитину: [PERSON], дата народження 03.09.1957р.; відомості про матір: [PERSON], [INFO]. В подальшому, 30.08.1962р., були внесені зміни до відомостей актового запису, а саме: змінено її та мамине прізвище на «Карунна» та внесені відомості про батька [PERSON], на підставі заяви батьків та їх свідоцтва про шлюб ІІІ-УР №782942 від 21.08.1962р. Як, вказувала вище, в свідоцтві про шлюб батьків серії ІІІ-УР від 21.08.1962р., складеного українською мовою, дошлюбне прізвище мами вказане : «Марунич». В свідоцтві про народження мами, нотаріально засвідчена копія якого збереглася, складеного російською мовою, прізвище мами зазначено «Марунич» Згідно з фонетичними правилами правопису словянських прізвищ (§ 104 Українського правопису) російська літера «и» передається літерою «и» у суфіксах -ик-, -ич-, -иц-, -ищ-: Бєликов, Голик, Котельников, Крутиков, Новиков; Гнідич, Григорович, Кулинич, Станюкович. Таким чином, в свідоцтві про шлюб батьків та в актовому записі №182 від 28.09.1957р. про її народження вказано правильне написання прізвища мами українською мовою «Марунич». В свідоцтві №1499 допущена орфографічна помилка і вказане прізвище «Маруніч». Вважає, що дана помилка в свідоцтві №1499 виникла саме через те, що документи в 1950-60 роках велись в основному російською та при перекладі працівником виконкому Карлівської міськради було допущено орфографічну помилку. Стосовно написання дівочого прізвища мами «Марунич» замість вже необхідного «Карунна» зазначає, що така помилка повязана з тим, що будівництво будинку та оформлення необхідних для цього документів мама розпочала, ще маючи прізвище «Марунич». Це підтверджується актом від 30.05.1959р., яким відведено в користування [PERSON] земельну ділянку в м. Карлівка, по провул. Пушкіна, №16 та дозволом на виконання робіт від 30.05.1959р., яким дозволено [PERSON] на земельній ділянці №16 по провул. Пушкіна м. Карлівки виконання будівельних, санітарно-технічних та спеціальних робіт з будівництва. Тому, по закінченню будівництва будинку, і було виписане свідоцтво №1499 з помилками. Ще, доказом того, що будинок належав її мамі [PERSON], свідчать записи в будинковій книзі. Так, в 1-му розділі книги, зазначено, що домоволодільцем будинку є «Марунич Мария Романовна» (запис зроблено російською мовою). Також в ІІІ-му розділі книги, в якому зазначаються особи, місце проживання яких зареєстроване в даному будинку, в п.2 вказана: «Марунич Мария Романовна» (російською мовою) з зазначенням дати народження та місця народження, які співпадають з такими ж даними в свідоцтві про народження мами. Потім, після зміни її прізвища на «Карунна», відомості про неї знову внесені до книги в п.4. Враховуючи вищевикладене, вважає доведеним факт, що свідоцтво №1499 належало за життя її матері [PERSON]. У судовому засіданні заявниця та її представник, кожен окремо, заяву підтримали повністю, підтвердивши викладені в ній доводи. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник заінтересованої особи Карлівської міської ради Полтавської області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про смерть (а.с.7), постанова (а.с.8), свідоцтво (а.с.9), реєстраційне посвідчення (а.с.10), довідка (а.с.11), свідоцтво про одруження (а.с.12), свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.13), свідоцтво про народження (а.с.14), повний витяг (а.с.15-18), довідка (а.с.19), акт (а.с.20), дозвіл на виконання робіт (а.с.21), домова книга (а.с.22-27). Вислухавши заявницю та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому засіданні на підставі пояснень заявниці та її представника, досліджених письмових доказів, а саме: свідоцтва про смерть (а.с.7), постанови (а.с.8), свідоцтва (а.с.9), реєстраційного посвідчення (а.с.10), довідки (а.с.11), свідоцтва про одруження (а.с.12), повного витягу (а.с.15-18), акту (а.с.20), дозволу на виконання робіт (а.с.21), домової книги (а.с.22-27), встановлено, що свідоцтво №1499 про право особистої власності на домоволодіння, що розташоване в місті Карлівка по провулку Пушкіна за №16, видане 20.01.1970 року виконавчим комітетом Карлівської міської Ради депутатів трудящих Полтавської області належить [PERSON], яка померла 10.12.2016 року в м. Карлівка Карлівського району Полтавської області.

Outcome: approved