Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 16 лютого 1996 року [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], яка діяла за себе та від імені неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Лозівської міської Ради народних депутатів від 23 січня 1996 року під № 10, уклали між собою договір міни, згідно якого: [PERSON] поміняла, належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на належну [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру, розташовану за аресою: [ADDRESS]. Даний договір був посвідчений державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Лавренко Л.А. Після укладення договору міни, а саме 24 лютого 1996 року договір був зареєстрований в Лозівському бюро технічної інвентаризації. На даний час виникла необхідність звернутися до реєстраційної служби для внесення даних до Єдиного реєстру речових прав право власності на належне їм майно, але були виявлені помилки в написанні їхніх прізвищ у вищевказаному договорі міни від 16.02.1996 року. Розбіжність між зазначенням їхніх прізвищ у договорі міни та паспортах не дає можливість їм розпоряджатись належним майном, тому вони змушені звертатися до суду з заявою, в якій просять встановити факт належності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] договору міни, який укладено 16.02.1996 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла від себе та від імені неповнолітніх дітей: [PERSON] і [PERSON], посвідченого Лавренко Л.А., завідувачем Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого в реєстрі № 1-376 та зареєстрованого 24.02.1996 року Лозівським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №39 за реєстровим № 709. Заявники в судове засідання не з'явилися, але надали суду заяву в якій просили розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягали в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Лозівської об'єднаної територіальної громади м. Лозова, Харківської області в судове засідання не з'явилася, але надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, справу вирішити на власний розсуд. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Як вбачається з матеріалів справи, 16 лютого 1996 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], яка діяла за себе та від імені неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Лозівської міської Ради народних депутатів від 23 січня 1996 року під № 10 було укладено договір міни, згідно якого [PERSON] поміняла, належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на належну [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру, розташовану за аресою: [ADDRESS]. Даний договір був посвідчений державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Лавренко Л.А. 16 лютого 1996 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-376. Після укладення договору міни, а саме 24 лютого 1996 року договір був зареєстрований в Лозівському бюро технічної інвентаризації. Як зазначили заявники у заяві, на даний час виникла необхідність звернутися до реєстраційної служби для внесення даних до Єдиного реєстру речових прав право власності на належне їм майно, але були виявлені помилки в написанні їхніх прізвищ у договорі міни від 16.02.1996 року. Так, при зміні прізвищ та заміні паспорта Радянського Союзу працівниками паспортного столу була допущена помилка, а саме: [PERSON] був виданий паспорт на прізвище [PERSON], а її чоловіку [PERSON]. Прізвища дітей в договорі міни були зазначені на підставі свідоцтв про їх народження, в яких також була допущена помилка в зв'язку з перекладом на українську мову. Факт належності заявникам договору міни від 16.02.1996 року підтверджується копіями наступних документів, а саме: паспортом заявника [PERSON], паспортом заявника [PERSON]; довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON]; довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON]; свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим 26 жовтня 1979 року, виконавчим комітетом Панютинської селищної ради м. Лозова, Харківської області між [PERSON] та [PERSON], [NUMBER], виданим повторно Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 29.09.2018 року; свідоцтвом про народження [PERSON], [NUMBER], виданим повторно Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 02 лютого 2019 року; свідоцтвом про народження [PERSON], [NUMBER], виданим Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Лозова, Харківської області 06.05.1985 року; довідками про реєстрацію місця проживання особи, де прізвище заявників зазначено [PERSON] та [PERSON] відповідно. На даний час [PERSON] має прізвище [PERSON], оскільки вона вдруге зареєструвала шлюб та обрала прізвище чоловіка, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 06.07.2018 року. [PERSON] має прізвище [PERSON], оскільки вона зареєструвала шлюб та обрала прізвище чоловіка, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 14.03.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. Встановлення даного факту дає заявникам можливість підтвердити їхнє право власності на житловий будинок. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved