Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до Краматорського міського суду Донецької області в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтували тим, що 08 вересня 2007 року між ними було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №737. [PERSON] просить залишити шлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю, спору про визначення місця проживання дитини немає. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинені та спільне господарство не ведеться. Примирення між ними неможливе, шлюбні відносини між ними поновлені бути не можуть. Між подружжям досягнуто згоди стосовно розірвання шлюбу за спільною заявою про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини та її вихованні того з батьків, хто проживатиме окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Спору щодо майна між подружжям немає. За таких обставин, просять шлюб, укладений між ними, розірвати. В судове засідання заявники та представник заявника адвокат Берзінь С.Л. не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись завчасно та належним чином. До початку судового розгляду представник заявника подав клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами, просили шлюб розірвати. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. Статтею 51 ч. 1 Конституції України передбачен, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Згідно з ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №737. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору між батьками про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні від 12.01.2021 року, є згоди стосовно розірвання шлюбу за спільною заявою про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Спору щодо майна між подружжям немає. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та інтересам дітей, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками необхідно розірвати.

Outcome: approved