Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою до зацікавленої особи про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначає, що вона [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є рідною донькою [PERSON], померлої 16.05.2015 року. На даний час вона мешкає за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт. Краснопавлівка, вул. Радянська, буд. 1. Її мати, [PERSON], померла в м. Макіївка, Донецької області. На даний час це тимчасово окупована територія. 20 листопада 2015 року вона отримала свідоцтво про смерть матері, яке їй було видано Радянським відділом запису актів цивільного стану м. Макіївка Державної [PERSON] палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис № 823. Держава Україна не визнає свідоцтво про смерть, виданого на окупованій території. Вона не може скористатися правом на оформлення спадщини та оформлення соціальних виплат після померлої матері. Встановлення факту необхідно їй для оформлення спадщини та соціальних виплат після померлої матері. На підставі викладеного, заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка померла 16 травня 2015 року на тимчасово окупованій території України. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає (а.с. 13). Представник зацікавленої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з'явився, але їх представник надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності їх представника та не заперечують проти задоволення заяви (а.с. 19-22). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин справа розглянута без участі сторін. Перевіривши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту\~\~смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Державна реєстрація смерті фізичної особи передбачена статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявник [PERSON], громадянка України, [INFO], постійно проживала за адресою: [INFO] і перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в Харківську область, Лозівський район, смт. Краснопавлівка, вул. Радянська, буд. 1, про що свідчить довідка № [NUMBER] від 19.11.2014р., виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Лозівської районної державної адміністрації Харківської області (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження заявника [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON]) [PERSON] серії ІІ-УР № 652582, виданого 16.11.1960 року Совєтським районним ЗАГС м. Макіївки Сталінської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4), та згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії У-НО № 420650, виданого 02.12.1989 року відділом ЗАГСа Совєтського району міста Макіївка Донецької області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та її прізвище після укладення шлюбу є [PERSON] (а.с. 6), що також збігається із даними паспорта серії СТ № 088048, виданого 04.12.2008р. Совєтським РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області (а,с. 8). Згідно наданого заявником свідоцтва про смерть серії ДНР № 008202, виданого 20.11.2015 року Совєтським відділом ЗАГС м. Макіївка Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] 16.05.2015 року померла у місті Макіївка Совєтсткого району Донецької Народної Республіки (а.с. 5). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 008202, видане 20 листопада 2015 року Совєтським відділом ЗАГС м. Макіївка Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, що встановлює факт смерті є недійсним і не створює правових наслідків. Натомість суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки вона є громадянкою України, її родинні відносини з померлою [PERSON] підтверджені копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу, документ про підтвердження факту її смерті є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявникові для отримання соціальних виплат та оформлення спадщини. Відповідно до положень ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган реєстрації актів цивільного стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Outcome: approved