Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Заявник звернулася до суду із позовом про встановлення факту володіння квартирою на праві спільної власності, визначення частки померлого у спільному майна подружжя, встановлення факту володіння квартирою на праві власності, визначення права власності на спадкове майно. Згідно уточненої позовної заяви просить суд встановити факт володіння [PERSON], яка була членом ЖБК № 3, та [PERSON] квартирою [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності подружжя; визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/2 частину; встановити факт володіння [PERSON] на праві власності 1/2 часткою вказаної квартири, як набутої під час перебування у шлюбі; встановити факт володіння [PERSON] на праві власності в порядку спадкування 1/4 часткою даної квартири після смерті [PERSON]; визнати за заявницею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року на 1/4 частку у вказаній квартирі; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після [PERSON], який помер [INFO] року, на 3/4 частки квартири. Свою заяву вона обґрунтовує тим, що вона є дочкою та єдиним спадкоємцем [PERSON].а, [INFO], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилась спадщина на 3/4 частки квартири [ADDRESS], з яких: 1/2 частки квартири належала [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя, а 1/4 частка - як спадкоємцю після смерті дружини - [PERSON], яка померла [INFO] року. Інша 1/4 частка вказаної квартири належить заявниці як спадкоємцю першої черги після смерті моєї матері, [PERSON], яка померла [INFO] року. [PERSON] та [PERSON] спадкоємці за законом. Як слідує із заяви, майно, на яке відкрилась спадщина, складається з частки в статутному фонді ТОВ «Аптека № 3» м. Вінниці. [PERSON] та [PERSON], фактично успадкували ще й по 1/4 частці квартири [ADDRESS]. Але, ні заявниці, ні [PERSON], спадщину на 1/4 частку квартири кожний, не оформили і не зареєстрували, так як [PERSON], як член ЖБК № 3, за життя свідоцтва про право власності на квартиру не отримувала та не здійснила її державної реєстрації. Після смерті [PERSON] заявниця звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини, але у видачі Свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність у неї документів щодо належності вказаної квартири спадкодавцеві - [PERSON] (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.04.2014 року № 986/02-32). А отже, визнання за [PERSON] права власності на квартиру в порядку спадкування залежить від доведеності певних фактів. Тому заявниця змушена звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засідання уточнену заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні згідно заяви при вирішенні спору поклався на думку суду. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою та єдиним спадкоємцем після [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року у м. Вінниці (актовий запис № 2854). Після його смерті відкрилась спадщина на 3/4 частки квартири [ADDRESS], з яких: 1/2 частки квартири належала [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя, а 1/4 частка - як спадкоємцю після смерті дружини - [PERSON], яка померла [INFO] року. Інша 1/4 частка вказаної квартири належить заявниці як спадкоємцю першої черги після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO] року. [PERSON] та [PERSON] - спадкоємці за законом. Спадщину вони прийняли шляхом подачі відповідної заяви до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори 16 жовтня 2001 року. Як слідує із заяви, майно, на яке відкрилась спадщина, складається з частки в статутному фонді ТОВ «Аптека № 3» м. Вінниці. Воно було особистим майном спадкодавиці. 16 жовтня 2001 року [PERSON] та [PERSON] отримали Свідоцтво про право на спадщину за законом, у якому зазначено, що спадкоємцями майна [PERSON], померлої [INFO] року є в рівних частках кожний: чоловік - [PERSON] та дочка - [PERSON] Свідоцтво видане лише на частину спадкового майна. Відповідно до п. 111 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом міністерства юстиції № 18/5 від 14.06.1994 року, яка була чинною на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої відмовитись. Спалкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Таким чином, [PERSON] та [PERSON], фактично успадкували по 1/4 частці квартири [ADDRESS]. [PERSON], та [PERSON], спадщину на 1/4 частку квартири кожний, не оформили і не зареєстрували, так як [PERSON], як член ЖБК № 3, за життя свідоцтва про право власності на кв. [ADDRESS] не отримувала, державної реєстрації не здійснила. З матеріалів спадкової справи [PERSON] вбачається наступне. 03 січня 1966 року батьки заявниці - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Пироговській сільській раді Вінницького району Вінницької області( актовий запис № 2). 04 лютого 1972 року рішенням № 72 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих «Про часткову зміну складу житлово-будівельних кооперативів» було вирішено рекомендувати загальним зборам членів ЖБК № 3 прийняти в члени кооперативу [PERSON] Рішенням № 474 Вінницького міськвиконкому від 01 червня 1972 року було затверджено рішення загальних зборів ЖБК № 3 про прийняття в члени кооперативу на підставі рішення міськвиконкому від 04 лютого 1972 року [PERSON] та видачу їй ордеру на заселення квартири. 13 червня 1972 року, перебуваючи в шлюбі з [PERSON], [PERSON], як член ЖБК № 3, на сім'ю із 3-х осіб ([PERSON], її чоловік -[PERSON] та [PERSON].) отримала ордер № 3241/3 серії А на вселення у кооперативну квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира загальною площею 45,8 кв.м., складається із двох кімнат жилою площею 30,95 кв.м.; кухні, коридору, кладової, ванної, туалету, балкону пл. 0,8 кв.м та розташована в кооперативному будинку, що належав житлово-будівельному кооперативу № 3. Відповідно до довідки № 3 від 29 квітня 2014 року, виданої МКП ЖЕК № 6, [PERSON] повністю внесла пайовий внесок в сумі 3799 грн. 00 коп. Кінцевий розрахунок проведено у 1978 році. Згідно зі ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року (що діяв на той час), член житлово-будівельного кооперативу після повної сплати пайового внеску, набуває право власності на квартиру. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити із роз'ясненя, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього слід враховувати, що при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Відносини щодо спільного майна подружжя виникли під час дії КпШС Української PCP. Відповідно до ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За змістом ст. 28 КпШС України, частки подружжя у спільній сумісній власності є рівними. Отже, враховуючи наведене, вказаною кооперативною квартирою і 1978 року [PERSON] та [PERSON] володіли на праві спільної сумісної власності подружжя, в якій частка кожного з них складала 1/2 частину. Як зазначається в Інформаційному листі № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в ЖСК входить до складу спадщини. Після смерті [PERSON] заявниця звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини, але у видачі Свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність у неї документів щодо належності вказаної квартири спадкодавцеві - [PERSON] (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.04.2014 року № 986/02-32). Відповідно до повідомлення КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 24.04.2014 № 1863, реєстрація права приватної власності на вказану квартиру не проводилась. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до п. 1 вищезгаданого Інформаційного листа, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права па спадщину. До набрання чинності ЦК України та Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно не залежало від державної реєстрації, хоча нормативні акти таку реєстрацію передбачали. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з п. 3.1 вищевказаного Інформаційного листа, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа мас право на захист свою цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В зв'язку з викладеним суд вважає встановленим факт володіння [PERSON] та [PERSON] вказаною квартирою, та вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування відповідних часток даної квартири. Даний факт необхідно для оформлення права власності на квартиру, а іншим чином його встановити неможливо. Суд вважає за можливе залишити понесені позивачем судові витрати за ним в звязку з тим, що він не наполягає на їх стягненні. На підставі викладеного,

Outcome: approved