Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Заявники звернулися до суду через свого представника [PERSON] з заявою, в якій просять встановити факт народження [INFO] року їхнього сина [PERSON], в м.Севастополі АР Крим батьками якого вони є. При цьому заявники зазначають, що у зв'язку з тим, що вказана територія тимчасово непідконтрольна Україні внаслідок окупації, то вони не можуть зареєструвати в органах РАЦС народження їхньої дитини та отримати належне свідоцтво. Наявні у них медичне свідоцтво про народження та довідка про народження видані установою на окупованій території, у зв'язку з чим не є дійсними та не створюють правових наслідків. У Мелітопольському міському відділі ДРАЦС заявниці було надане письмове роз'яснення щодо підстав для проведення реєстрації народження дитини в такому випадку. З метою отримання свідоцтв про народження дитини державного зразку заявники просять суд встановити факт народження сина. В судове засідання заявники не з'явилися, від їхнього представника [PERSON] надійшла заява про слухання справи в його відсутність та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи у судове засіданні не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, заперечень не має. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, тому за правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає частковому задоволенню за таких підстав. [PERSON], [INFO] є громадянкою України, та знаходиться у шлюбі з [PERSON], [INFO], який є громадянином України, що підтверджується копіями паспортів громадянина України серії [NUMBER] та [NUMBER] /а.с.5-9/. Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданої [INFO] року Севастопольського пологового будинку заявниця народила [INFO] року в м.Севастополь дитину чоловічої статі /а.с.14/. При зверненні до Мелітопольського МВ ДРАЦС ГТУЮ Запорізької області з метою державної реєстрації дитини на території України заявниці було в цьому відмовлено з мотивів невідповідності медичних документів вимогам законодавства України /а.с.12/. Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Але, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними установами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток з метою захисту інтересів мешканців, що проживають на цій території, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст.317 ЦПК України. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Документ, виданий лікарською установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, суд приймає до уваги і оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку з метою повного та всебічного з'ясування обставин справи, реалізації прав та інтересів заявників. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявники не мають можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їхня дитина, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON], [PERSON] щодо встановлення факту народження їхньої дитини, оскільки реєстрація народження дитини неможлива без відповідного рішення суду, а тому, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Однак, вимоги заявників підлягають задоволенню частково, оскільки суд встановлює лише факт народження дитини певної статі у певних батьків. Ім'я ж дитини встановлюється відповідно до ст.28 ЦК України. Саме право батьків за їх згодою визначити ім'я дитини при реєстрації її народження в органах РАЦС відповідно до ст.ст.145-147 СК України та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, згідно з якими з рішення суду зазначаються в акті про народження лише дані про дату і місце народження дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial