Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, що хворий [PERSON], якого визнано недієздатним, у звязку із загостренням психічного захворювання та погіршенням стану потребує надання йому психіатричної допомоги в умовах стаціонару у психіатричному закладі, посилаючись на згоду опікуна недієздатної особи та рішення лікаря-психіатра. Представник заявника, прокурор і законний представник особи, щодо якої розглядається питання про госпіталізацію, в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2013 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено йому опікунами його батьків [PERSON] та [PERSON] Згідно із записами первинного огляду лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 від 11.12.2017 року, громадянин [PERSON] емоційно не стійкий, контакт формальний, настрій знижений, у розмові швидко афектує. Критика втрачена. Висловлює маячні ідеї відношення. 11.12.2017 року опікунами недієздатного, у письмовому вигляді надано усвідомлену згоду на надання їх підопічному стаціонарної психіатричної допомоги в Київській міській психоневрологічній лікарні № 3 Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від № 2-рп/2016 року від 1.06.2013 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу), визнано таким, що не відповідає Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням ч.2 цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У мотивувальній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України вказано такий порядок його виконання: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Враховуючи медичні дані щодо психічного стану здоровя громадянина [PERSON], направлення лікаря за місцем проживання на госпіталізацію до психіатричної лікарні, записи первинного огляду лікаря-психіатра щодо необхідності стаціонарного лікування та згоду опікунів надання їх підопічному стаціонарної психіатричної допомоги, суд приходить до висновку, що існують передбачені ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для госпіталізації недієздатного до психіатричного закладу. Згідно з Висновком комісії лікарів-психіатрів КМПНЛ №3 від 11 грудня 2017 року, недієздатний [PERSON], має діагноз « шизофренія, параноїдна форма,безперервний тип перебігу,виражений апато-дисоціативний дефект,параноїчний синдром», а тому потребує стаціонарної госпіталізації в умовах КМПНЛ № 3 Таким чином, заяву психіатричної установи необхідно задовольнити через її обґрунтованість. На підставі викладеного та

Outcome: approved