Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

заявники звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу між подружжям, яке має дітей. Мотивуючи свої вимоги вказують на те, що вони мають різні погляди на життя та сімейні відносини, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому вважають, що шлюб розпався і вони прийшли до спільної згоди щодо його розірвання. Заявники подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили про її задоволення з викладених у ній підстав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2013 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис - № 26. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області від 09 серпня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 233. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 109 СК України Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яке не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Так, 25 травня 2020 року сторони уклали, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасенком А.В., договір між батьками щодо про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. Відповідно до п. 1.3 даного договору сторони визначили місце проживання малолітньої доньки [PERSON] разом з матір`ю, а саме за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 4.1 договору батько дитини звільняється від аліментних зобов`язань на утримання дитини після укладання між сторонами договору про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею батьком права владності на квартиру [ADDRESS] . 25 травня 2020 року сторони уклали договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на квартиру. Згідно п. 3 вказаного договору батько передав у власність дитини квартиру [ADDRESS] . Право матері на аліменти для дитини припиняються у зв`язку із передачею батьком права власності на квартиру. Всі витрати по утриманню та матеріальному забезпеченню дитини несе мати. Згідно вимог ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved