Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті своєї матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у місті Торез Донецької області, на території так званої ДНР. Як на докази смерті [PERSON] заявник посилається на свідоцтво про смерть від 31.05.2019 року, лікарське свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті, свідоцтво про поховання, які видані органами так званої ДНР. Зазначає, що при зверненні 25.07.2019 року до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для отримання свідоцтва про смерть заявнику було відмовлено, оскільки надані для реєстрації смерті документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В судове засідання з`явився заявник, підтримав свою заяву і просив задовольнити. Пояснив суду, що його мати, [PERSON] , страждала низкою хронічних захворювань, заявник зі своєю жінкою її доглядали, померла [PERSON] у себе вдома, за адресою: [ADDRESS] , у віці 83 років. Заявник був свідком її смерті, займався похованням, інших дітей, крім нього, померла особа не мала. Заінтересована особа повідомлена про час, дату і місце судового розгляду належним чином, надала суду письмову заяву розглядати справу без її участі. Заслухавши заявника, дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року зі змінами (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2018 року № 410-р), місто Торез Донецької області входить до цього переліку і є тимчасово окупованою територією. Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Як вбачається з матеріалів справи, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки заявником для підтвердження цього факту пред`явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд встановив, що заявник, [PERSON] , є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місця проживання якого визначене за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] , є громадянином України, [INFO] , уродженцем м. Торез Донецької області відповідно до паспорта серії [NUMBER] , виданого Торезьким РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 26 липня 2002 року, особа заявника встановлена в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Факт родинного зв`язку заявника з померлою підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис №790, а. с. 7, оригінал оглянутий в суді). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була громадянкою України, уродженкою с. Плоскоє В-Михайлівського району Одеської області, відповідно до паспорта серії [NUMBER] , виданого Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області 25 вересня 2002 року, уроджена « [PERSON] » (копія, а. с. 9, копія свідоцтва про одруження, а. с. 8). Таким чином, судом встановлений родинний зв`язок між заявником та померлою особою і встановлено, що померла є матір`ю заявника. Як вбачається з так званого свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого відділом записів актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції невизнаної та самопроголошеної Донецької Народної Республіки від 31 травня 2019 року, [PERSON] померла [INFO] . Згідно наданої заінтересованою особою інформації станом на день розгляду справи в суді відсутній актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до так званого свідоцтва про поховання серії [NUMBER] [PERSON] похована 01 червня 2019 року на Старому міському кладовищі міста Торез на вул. Поповича. В матеріалах справи також містяться копії так званого лікарського свідоцтва про смерть № 51 [PERSON] від 31 травня 2019 року та копія так званої довідки про причину смерті № 51 [PERSON] , виданих на території невизнаної та самопроголошеної Донецької Народної Республіки, а також документи, що свідчать про організацію поховання (так званий договір на організацію та проведення поховання, копії чеків), фотокартки з місця поховання даної особи. Згідно наданих пояснень заявника, наданих письмових доказів, судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] знаходилася в м. Торез та померла в м. Торез Донецької області, похована на Старому міському кладовищі в м. Торез Донецької області. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , [INFO] в м. Торез Донецької області, Україна, оскільки наведені заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, [PERSON] , так як дозволить використати право на реєстрацію смерті матері, [PERSON] , та отримання свідоцтва про її смерть встановленого зразку, виданого відповідним державним органом України. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Згідно зі ст. 319 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved