Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначила, що 25 серпня 2017 року на тимчасово окупованій території Донецької області в м. Шахтарську , народила дитину чоловічої статі. Встановлення факту народження необхідно їй для отримання свідоцтва про народження встановленого зразка, підтвердження громадянства дитини та реалізація в подальшому її дитиною всіх належних прав та свобод громадянина України. Бахмутський міський відділ ДРАЦС відмовив у видачі свідоцтва про народження. Просить суд встановити факт народження дитини [PERSON] від батьків : мати [PERSON], батько [PERSON]. Заявник надала суду заяву про розгляд цивільної справи у її відсутність та наполягала на її задоволенні. Заінтересована особа - Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, представника у судове засідання не направив, надав до суду заяву, згідно якої\~ просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши\~ та дослідивши докази які надав суду заявник, а саме, медичне свідоцтво про народження № 160 від 26 серпня 2017 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 160 від 26 серпня 2017 року з якого вбачається, що [PERSON] народила в ЦРЛ м. Шахтарська дитину чоловічої статі 25 серпня 2017 року о 23 годині 05 хвилин, вагою 3200 гр. Як вбачається з листа №15.14-93/4422 від 20 вересня 2017 Бахмутський міський відділ державної реєстрацій актів цивільного стану відмовив\~\~[PERSON] у проведенні державної\~\~реєстрації\~\~народження\~дитини\~на підставі\~\~того, що представлений\~\~заявником документ\~\~не відповідає за формою,\~встановленою законодавством\~\~України. Відповідно до положень\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд вважає за необхідне, вирішуючи питання щодо оцінки доказів по справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Згідно з пп.1 п.1, п.3\~Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області - м. Шахтарськ, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Шахтарська Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. У відповідності до\~ст.126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, а у разі відсутності спільної заяви, запис про батька дитини здійснюється відповідно до ст. 135 СК України. Враховуючи зазначене, суд приймає до уваги те, що в резолютивній частині ухваленого в порядку статті 257-1 ЦПК України рішення суду обовязково мають бути вказані дані про дату і місце народження дитини, її стать, а також відомості про батьків. Крім того, зазначення у судовому рішенні імені дитини не є обовязковим, оскільки імя дитини може бути зазначене батьками безпосередньо під час державної реєстрації народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Такий висновок узгоджується з частиною другою статті 259 ЦПК України, згідно з якою рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до частин 3, 4\~ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Ураховуючи зазначене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні встановлений факт народження 25 серпня 2017 року дитини жіночої статі в місті Шахтарську Донецької області у [PERSON], громадянки України, [INFO], і цей факт підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі. З огляду на викладене,

Outcome: partial