Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилось належне йому спадкове майно. При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, заявниця отримала відмову, оскільки прізвище заявниці в паспорті зазначено « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть прізвище її чоловіка зазначено як « [PERSON] ». У зв`язку з викладеним вище заявниця звернулась до суду з вказаною заявою. В судове засідання заявниця не з`явилась, надала заяву,в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Височанської сільської ради Тарутинського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що заперечень проти вимог заявниці не має та просить справу розглянути за його відсутністю. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, з матеріалів справи вбачається, що 22 червня 1975 року за актовим записом №13 виконавчим комітетом Височанської сільської ради Тарутинського району Одеської області зареєстровано шлюб між « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 22 червня 1975 року, відомості до якого були внесені російською мовою (а.с.10). 23 липня 1996 року заявниця отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Тарутинським РВ УМВС України в одеській області, в якому її прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] », а російською як « [PERSON] » (а.с.4). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 11 лютого 2020 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.7). При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, заявниця отримала відмову, оскільки прізвище заявниці в паспорті зазначено « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть прізвище її чоловіка зазначено як « [PERSON] », тобто не підтверджені шлюбні відносини між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 вересня 2020 року (а.с.6). Однак, з показів свідків [PERSON] (а.с.11) та [PERSON] (а.с.14) вбачається, що [PERSON] дійсно є дружиною [PERSON] . З наведеного вбачається, що помилка в написанні прізвищ в свідоцтві про смерть та в паспорті виникла в результаті не вірного перекладу. Встановлення даного факту має юридичне значення, бо від нього залежить право заявника на отримання спадщини. Визнання даного факту не суперечить правам та інтересам третіх осіб. За розглядом справи на виконання положень ст.ст.76-81 ЦПК України заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту є необхідним заявниці для оформлення спадщини. Тож, на підставі вищевказаних письмових доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , а тому вважає встановленим факт, що має юридичне значення. На підставі викладеного

Outcome: approved