Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Заявник звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] одна й та сама особа. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 14 грудня 2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження по справі. У судовому засіданні заявник та її представник заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримали, просили таку задоволити. Заінтересована особа участь представника у судовому засіданні не забезпечила, належним чином повідомлялась про дату, час та місце проведення такого. Суд постановив здійснювати розгляд у її відсутності. Заслухавши учасників справи та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Заявник, згідно з паспортними даними [PERSON] , [INFO] , звернулася до Сихівського районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про видачу повторного свідоцтва про народження, складене Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, однак такій було відмовлено з наступних підстав. Згідно з підтвердження Львівського міського відділу ДРАЦС ЗМУ МЮ (м.Львів) актовий запис про народження № 2710 від 17 квітня 1970 року складено на [PERSON] . Також, в актовому записі про шлюб № 64 від 23 січня 1993 року, складений Львівським міським відділом ДРАЦС ЗМУ МЮ (м.Львів) на [PERSON] , в графі «ім`я нареченої» зазначено - [PERSON] . Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що необхідно звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, в порядку окремого провадження можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У абзаці 2 пункту 12 постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5 висловлена правова позиція, згідно якої заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі паспорта чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 6 розділу 4 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами, також, не встановлюється тотожність особи. Звертаючись до суду, [PERSON] просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заявник [PERSON] і [PERSON] , [INFO] , одна й та сама особа, а саме [PERSON] . Відповідно до ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. 2. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Заявник, користуючись правовою допомогою адвоката ні в поданій заяві, ні в судовому засіданні не вказала мету встановлення такого факту, не довела заяву з підтвердженням доказів, що є її процесуальним обов`язком. Правова мета встановлення факту, що має юридичне значення полягає у тому, щоб у судовому порядку встановити певні життєві обставини (фактичні події), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Заявляючи такі вимоги, заявник просила встановити тотожність особи. Суд зазначає, що судами не може бути встановлена тотожність особи, оскільки з такої обставини не виникають, не змінюються, не припиняються особисті або майнові права фізичної особи. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та відсутність підстав для її задоволення.У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Outcome: dismissed