Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Заявники [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення . Посилалися на те, що [INFO], перебуваючи у м.Севастополь помер [PERSON], [INFO]. По факту смерті 20.07.2015 року відділом актів цивільного стану Нахиміського району м. Севастополя Управління РАЦС м. Севастополя було видано свідоцтво про смерть та про, що складено відповідний запис №961. Причина смерті [PERSON] - стенозируючий коронаросклероз - була зафіксована медичним свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20.07.2015 року, виданим Севастопольським міським бюро судово-медичної експертизи та довідкою про смерть №959 від 20.07.2015 року. Проте, відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія АРК та міста Севастополя визнається тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Тому будь-яка діяльність органів та посадових осіб на тимчасово окупованій території вважається незаконною, а видані ними акти не створюють правових наслідків. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Заявники є його спадкоємцями за законом першої черги. Разом із тим, реалізувати своє право на спадкування на території України вони не мають можливості, оскільки документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] є недійсними через те, що видані незаконними органами. Просили встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], який проживав у [ADDRESS], що настала [INFO] в м.Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна у зв'язку з стенозируючим коронаросклерозом. Заявниця [PERSON], яка була допитана судом у якості свідка, суду показала, що дійсно [INFO] її батько [PERSON], перебуваючи у м.Севастополь, помер від серцевого нападу, де і був похований. Представник заявників у судовому засіданні заяву підтримав та підтвердив викладені в ній обставини. Просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення заявниці, представника заявників, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини викладені в ній підтверджуються. Так, у відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.8 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м.Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна у зв'язку з стенозируючим коронаросклерозом. Зазначена обставина підтверджується показами свідка [PERSON], а також договором про надання ритуальних послуг від 18.07.2015 року, копія якого наявна в матеріалах справи. Надана заявниками копія свідоцтва про смерть, видана 20.07.2015 року відділом актів цивільного стану Нахиміського району м. Севастополя Управління РАЦС м.Севастополя не приймається до уваги судом, оскільки у відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» даний документ не є належним доказом по справі. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. За таких обставин, оскільки заявники фактично просять встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved