Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про встановлення факту народження 26 грудня 2016 року дитини чоловічої статі, в м. Сімферополь, АР Крим, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, також просять встановити факт встановлення батьківства [PERSON]. Свої вимоги обґрунтували тим, що 26.12.2016 року у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина чоловічої статі. Внаслідок народження дитини, Відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим, 12.01.2017 року видано свідоцтво про народження серії І-АЯ №695655. Також, Відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим 12.01.2017 року, видано свідоцтво про встановлення батьківства серії І-АЯ №511595. [PERSON] Крим є тимчасово окупованою територією. За таких обставин свідоцтво про народження та свідоцтво про встановлення батьківства є недійсним та не створює правових наслідків. З огляду на викладене вище, необхідним є встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту народження дитини чоловічої статі у батьків [PERSON] та [PERSON]. Заявники звернулись до міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області для проведення реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження, однак їм було відмовлено у звязку з тим, що ними було надано свідоцтво про народження та свідоцтво про встановлення батьківства, які видані Відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим. Виходячи з вищенаведеного, заявники не мають можливості скористатися своїм конституційним правом, зареєструвати та отримати свідоцтво про народження дитини у інший, а ніж як у судовий спосіб. Просили суд встановити факт народження 26.12.2016 року, дитини чоловічої статі, а саме у місті Сімферополь, у матері [PERSON], громадянки України, [INFO], яка зареєстрована за адресою: [PERSON] [ADDRESS]. Також просили встановити факт встановлення батьківства [PERSON], громадянина України, [INFO], який зареєстрований за адресою: [PERSON] [ADDRESS], відносно дитини чоловічої статі [INFO] та вказати його батьком у актовому записі про народження. До суду заявник не зявився надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, наполягав на задоволенні заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.п.1, 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АЯ № 695655, яке видано 12.01.2017 року, Відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим, у [PERSON], [PERSON] 26.12.2016 року народилася дитина чоловічої статі, як вбачається зі свідоцтва про встановлення батьківства серії І-АЯ №511595, яке видано 12.01.2017 року, Відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим, [PERSON] визнаний батьком дитини чоловічої статі, яка народилась 26.12.2016 року у м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим у матері [PERSON], [INFO]. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] та [PERSON] відмовлено у державній реєстрації народження дитини, оскільки подані ними документи про народження дитини чоловічої статі, свідоцтво про встановлення батьківства видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За ч. 1 ст. 2571 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, тимчасово окупована територія України, якою є [PERSON] Крим, є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно ч. 3ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, вищезазначені свідоцтва про народження та встановлення батьківства, видані Відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим, є недійсними і не створюють правових наслідків. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п 2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини, у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення зазначених фактів необхідне для реалізації ним батьківських прав відносно дитини чоловічої статі, а відтак підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved