Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Заявники звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . На момент смерті вона проживала разом зі своїм сином [PERSON] в [ADDRESS] , який є їх (заявників) батьком. За життя [PERSON] заповіт не склала. Вони (заявники) були впевнені, що їх батько, який є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [INFO] батько помер. За життя він склав заповіт, яким належну йому на праві власності квартиру заповів їм (заявникам). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] . приватний нотаріус КМНО Слупський О.Г. відкрив спадкову справу № 5/2018. 08.02.2019 року нотаріус видав їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , що належала померлому згідно свідоцтва про право власності на житло. У видачі свідоцтва на 1/3 частину квартири, яка належала за життя [PERSON] відмовлено, оскільки відсутній факт прийняття [PERSON] спадщини згідно ст. 1270 ЦК України, та відсутній факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як [PERSON] не була зареєстрована у вказаній квартирі. В подальшому стало відомо, що їх батько не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. З моменту придбання квартири - 16.11.1984 року і до смерті [PERSON] , вони з [PERSON] проживали разом у квартирі [ADDRESS] . З невідомих причин, [PERSON] знялась з реєстрації у квартирі [ADDRESS] , за шість місяців до смерті, однак залишилась проживати разом із їх батьком. Вони мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, та батько доглядав за непрацездатною бабусею до її смерті. В судовому засіданні заявники та їх представник обставини викладені у заяві, вимоги, підтримали, просили їх задовольнити. Додатково зазначили, мати [PERSON] , померла [INFO] . До суду представник Київської міської ради не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального закодавства. До суду приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слупський О.Г. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який працював водієм у [PERSON] приблизно двадцять років. Свідок показав, що з [PERSON] проживала його мати. Вони разом проживали у квартирі [ADDRESS] . Там же жила і дружина [PERSON] . В квартирі бував часто, як член їх сім`ї. [PERSON] померла у квартирі, де жила. Вислухавши пояснення заявників та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2020 року відкрито провадження у справі та витребувано докази. 06.07.2020 року надійшли витребувані документи. В суді встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] . Мати заявників - [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1996 року квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (1/3 частина), [PERSON] (1/3 частина) та [PERSON] (1/3 частина). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 28.06.1950 року матір`ю [PERSON] є [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. [INFO] помер [PERSON] . Зі заповіту, посвідченого 17.06.1996 року приватним нотаріусом КМНО Кушніренко Л.О., [PERSON] на випадок свої смерті заповів квартиру [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] у рівних долях. 23.10.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слупський О.Г. відкрив спадкову справу № 5/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] [INFO] дружина померлого - [PERSON] , подала заяву, якою відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка. Інших спадкоємців немає. Інформація щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] у матеріалах справи відсутня. По даній справі заявники стверджують, що їх бабуся - [PERSON] з 1984 року і до смерті - [INFO] проживала у квартирі [ADDRESS] , разом з їх батьком та матір`ю, вони мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, та батько доглядав за непрацездатною бабусею до її смерті. Дане підтверджує свідок [PERSON] , який був водієм [PERSON] більше двадцяти років, та досить часто бував у останнього вдома. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц колегія суддів дійшла до висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Проаналізувавши надані заявниками докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявників щодо спільного проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, є доведеними, та підлягають задоволенню. Встановлено, що інших спадкоємців померлої [PERSON] окрім [PERSON] не встановлено. Відсутні і інші спадкоємці, окрім заявників щодо майна померлого [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved