Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Свою заяву обґрунтовує тим, що вона 12 грудня 2016 року, перебуваючи на тимчасова окупованій території України, Автономної Республіки Крим у місті Севастополь, народила дитину хлопчика [PERSON]. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації є неможливим. Місцем народження дитини є тимчасово окупована територія України. Заявниця зверталась до Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для отримання свідоцтва про народження, але їй було відмовлено в реєстрації дитини з причини недійсності документів виданих органами розташованими на тимчасово окупованій території. Заявниця просить суд встановити факт народження нею 12 грудня 2016 року дитини хлопчика [PERSON]. Батько [PERSON], громадянин України, мати [PERSON], громадянка України. Заявниця в судовому засіданні уточнила вимоги заяви та просила суд встановити факт народження нею 12 грудня 2016 року дитини хлопчика [PERSON] у місті Севастополі, в іншій частині вимоги заяви підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту народження дитини заперечень не мала, просила винести рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявниця є сестрою її чоловіка. Зауважила, що [PERSON], перебуваючи у місті Севастополі, 12 грудня 2016 року народила дитину хлопчика. Свідок бачила [PERSON] вагітною та пізніше була присутньою при виписці останньої з новонародженим з пологового будинку. Свідок [PERSON] суду показав, що заявниця є його донькою, а новонароджений хлопчик відповідно онуком. Свідку відомо, що заявниця 12 грудня 2016 року народила хлопчика у місті Севастополі, новонародженого назвали [PERSON]. Зауважив, що батьками новонародженого хлопчика є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-НО № 226120, виданого 24 квітня 2004 року виконкомом Павлівської сільської ради Марїнського району Донецької області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 квітня 2004 року (а.с. 12). Відповідно до дублікату медичного свідоцтва про народження серії 67 №166568 від 06 липня 2017 року, виданого медичною установою розташованою на тимчасово окупованій території України, [PERSON], [INFO], 12 грудня 2016 року народила дитину хлопчика у місті Севастополі (а.с. 13). Згідно свідоцтва про народження серії І-КМ №547888 від 28 грудня 2016 року, виданого установою розташованою на тимчасово окупованій території України у м. Севастополі, у батьків [PERSON] та [PERSON] 12 грудня 2016 року народилась дитина хлопчик [PERSON] у місті Севастополі (а.с. 14). Як вбачається з індивідуальної карти вагітної та породіллі №79 [PERSON] перебуваючи на 10-11 тижні вагітності стала на облік як вагітна 18 травня 2016 року, після чого неодноразово проходила медичні обстеження, в тому числі ультразвукові дослідження плоду дитини (а.с. 15-18). Заявниці було відмовлено в отриманні свідоцтва про державну реєстрацію народження дитини з підстав недійсності наданих заявницею документів для реєстрації (а.с. 19). Суд, дослідивши пояснення заявниці та свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, і приймаючи вищенаведені обставини в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Частинами першою та третьою ст. 2 Конституції України визначено, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З абз. 1 ч. 1 ст. 2571 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 2571 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частиною третьою ст. 2571 ЦПК України встановлено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з ч. 4 ст. 2571 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії,\~ яка започаткувала виняток із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи видані на окупованій території, зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій як, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Також враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про народження надане заявницею для державної реєстрації факту народження дитини, не можуть визнаватися належними документами з підстав їх складання установами, які знаходиться на тимчасово окупованій території України, але вказана в них інформація береться судом до уваги в частині, що підтверджується заявницею та поясненнями свідків, а також дослідженими судом іншими допустимими та належними доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік батьком дитини. Суд вважає за можливе встановити факт народження 12 грудня 2016 року [PERSON] дитини хлопчика [PERSON], на тимчасово окупованій території в місті Севастополі Автономної Республіки Крим, Україна, батьком якого є [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,

Outcome: approved