Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, вказавши, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] а від 23 листопада 2007 року вона та заінтересована особа є власниками по 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Також на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2003 вона є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У вказаних вище документах її ім`я було записане « [PERSON] ». При видачі паспорту заявника нового зразку її ім`я було записано як « [PERSON] » (укр.). Заявник вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, так як вона не може реалізувати своє право власності на майно. З цих підстав заявник просить суд встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. 26.09.2003 за р. № 4375; свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] , виданого 23.11.2007 органом приватизації УЖКГ Криворізької міської рди на підставі розпорядження за № Д-1286 від 05.11.2007. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити, покладаючись на обставини, зазначені у заяві. Заінтересована особа [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заперечень до заявлених вимог не має,. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За нормою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документу. Факт, належності правовстановлюючого документу встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Таким чином, заявник скористалася своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та надала про це відповідні докази. Метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу є реалізація її права на користування, розпорядження своєю власністю. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 23 листопада 2007 року заявник та заінтересована особа є власниками, по 1/2 частці кожен, квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 7 - копії свідоцтва про право власності, витягу). У зазначеному свідоцтві ім`я заявника написано - « [PERSON] ». Також відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 вересня 2003 року заявник є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-16 - копії витягу, договору, технічного паспорту). У зазначеному договорі ім`я заявника також написано « [PERSON] ». Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15.06.1998 Довгинцівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, ім`я заявниці українською написано « [PERSON] » (а.с. 8 - копія паспорту). Але 12 лютого 2020 року [PERSON] отримала паспорт громадянина у вигляді ID-картки, де її ім`я написано « [PERSON] » (а.с. 17). Аналогічно написано ім`я заявника в Єдиному державному демографічному реєстрі та в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (а.с. 4 - копії довідки, ІПН). На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведена належність заявнику [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючих документів. Відповідно до пункту 6 частини 1статті315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Оскільки не відповідність в написанні ім`я заявника у правовстановлюючих документах перешкоджає реалізації нею права на користування, розпорядження своєю власністю, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення юридичного факту належності заявнику вказаних вище правовстановлюючих документів є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved