Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявлені вимоги мотивують тим, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 14 квітня 2018 року. Після смерті матері відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі й на земельну частку (пай) розміром 4,11 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку мати успадкувала після смерті чоловіка та відповідно батька заявників [PERSON], який помер 14 квітня 2005 року. Дану земельну частку (пай) [PERSON] усспадкував від своєї матері [PERSON], яка померла 14 червня 1997 року. Проте, при зверненні до нотаріуса по питанню оформлення спадщини, заявникам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане спадкове майно, зважаючи на те, що спадкодавець [PERSON] за життя не оформив свої спадкові права на дану земельну частку (пай). Оскільки, їх батько за життя, хоча й не проживав спільно зі своєю матір»ю, проте після її смерті вступив в управління та володіння спадковим майном, в тому числі й земельної частки (паю), тому заявниками і подано до суду заяву про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] \~ \~ \~ \~В судове засідання заявники не з»явилися, проте згідно письмової заяви їх представника адвоката [PERSON], заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд розглянути справу без їх участі. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої\~особи в судове засідання також не з»явився, проте згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копій Свідоцтв про народження від 14 вересня 1973 року та від 17 січня 1990 року, вбачається, що [PERSON] народився 22 липня 1973 року, а [PERSON] 07 березня 1969 року, та їх батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9,10). 14 квітня 2005 року [PERSON] помер, про що видано відповідне Свідоцтво про смерть серії 1-ЕЛ №002765 від 15 квітня 2005 року (а.с.15). [PERSON] померла 14 квітня 2018 року, про що видано відповідне Свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ №321087 від 17 квітня 2018 року (а.с.17). Крім того, встановлено, що у відповідності до довідки Лісовосорочинської сільської ради від 08 січня 2019 року за №06, вбачається, що матір»ю [PERSON] є [PERSON]. При цьому, встановлено, що згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЧН №0341923 від 20 червня 1997 року, [PERSON], мешканці с.Стрільники, Прилуцького району Чернігівської області, на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації від 17 червня 1997 року за №207 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Лісний», розміром 4,11 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.11). 14 червня 1997 року [PERSON] померла, про що видано відповідне Свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ №331761 від 19 червня 1997 року (а.с.12). Згідно копії довідки Лісовосорочинської сільської ради від 03 липня 2018 року за №266, вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла 14 червня 1997 року, дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] і виписана у зв»язку зі смертю (а.с.13). Крім того, у відповідності до копії довідки Лісовосорочинської сільської ради від 08 січня 2019 року за №07, [PERSON], який помер 14 квітня 2005 року, дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] і виписаний у зв»язку зі смертю 29 квітня 2005 року (а.с.16). При цьому, згідно довідки Лісовосорочинської сільської ради від 08 січня 2019 року за №06, після смерті [PERSON], померлої 14 червня 1997 року, вступив в управління та володіння спадковим майном її син [PERSON]. У відповідності до довідки Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 14 лютого 2019 року №724/01-17, спадкова справа до майна [PERSON], яка померла 14 червня 1997 року, Прилуцькою районною державною нотаріальною контрою не заводилась. Перевірка проведена по алфавітним книгам обліку спадкових справ Прилуцької районної державної нотаріальної контори за період з червня 1997 року по грудень 2005 року. Крім того, згідно довідки Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 11 лютого 2019 року за №196/01-16 та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11 лютого 2019 року, вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 14 червня 1997 року спадкова справа не заводилась, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину не звертались. Після смерті [PERSON], який помер 14 квітня 2005 року заведено спадкову справу за №90/2007. Спадкоємицею, яка подала заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом є його дружина [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка померла 14 квітня 2018 року, заведено спадкову справу №129/2018. Спадкоємцями, які подали заяви про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом є сини спадкодавці [PERSON] та [PERSON]. Виходячи зі змісту ст.\~5\~ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавиці відбулась у 1997 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003 року, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON], хоча й не проживав за однією адресою з своєю матір»ю [PERSON], проте після її смерті 14 червня 1997 року фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, в тому числі й земельною часткою (пай), яка за життя належала матері; від якої у встановлений законом строк не відмовлявся, тому суд вважає можливим задовольнити заяву про встановлення факту прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved