Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Заявник лікар-психіатр відділення № 1 Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька [PERSON] звернулась до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] доставлений до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька 06.09.2016 року в супроводі батьків за направленням лікаря-психіатра Локачинської ЦРЛ [PERSON] та заявою батька хворого, у звязку з агресивністю хворого. Необхідності лікування не усвідомлював і згоди на госпіталізацію не надав. Вказує, що за даними амбулаторної карти хворого №105941, медичної карти стаціонарного хворого № 2512 та заяви батька хворого [PERSON] від 07.09.2016 року, відомо, що спадковість не обтяжена. В анамнезі зловживав алкоголем. Зі слів батьків, алкоголь на даний час не вживає. Психіатрами спостерігається з 2010 року амбулаторно з діагнозом: «тривожно-депресивний розлад». Зазначає, що при огляді у відділенні хворий в контакт вступає неохоче. Орієнтований достатньо. Відповіді на запитання короткі, відчепні. Негативістичний. Внутрішньо напружений. Мислення торпідне, тугорухливе. Занурений у власні переживання, суть яких не розкриває. В поведінці одноманітний, бездіяльний. Тривожний, легко афектується. Емоційно не стійкий. Галюцинації заперечує. Висловлює маячні ідеї на адресу батьків: «у моїх батьків моторика заторможена, нехай вони міняються», «дайте мені охоронця, щоб я міг покурити на балконі». Критика відсутня. Комісія лікарів-психіатрів від 7.09.2016р встановила, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді психоорганічного синдрому (атрофія кори головного мозку). Експлозивний варіант. Декомпенсація з вираженими поведінковими розладами з агресією до оточуючих, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Заявник просить суд надати дозвіл на госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні представник Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька [PERSON] заяву підтримала з підстав в ній зазначених. Просила суд заяву задовольнити. Прокурор Іванісік Т.С. та заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримали заяву. [PERSON] просив відмовити у його госпіталізації в примусовому порядку. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] доставлений до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька 06.09.2016 року в супроводі батьків, за направленням лікаря-психіатра Локачинської ЦРЛ [PERSON] та заявою батька хворого, у звязку з агресивністю хворого. Необхідності лікування не усвідомлював і згоди на госпіталізацію не надав. За даними амбулаторної карти хворого №105941, медичної карти стаціонарного хворого № 2512 та заяви батька хворого [PERSON] від 07.09.2016 року, відомо, що спадковість не обтяжена. В анамнезі зловживав алкоголем. Зі слів батьків, алкоголь на даний час не вживає. Психіатрами спостерігається з 2010 року амбулаторно з діагнозом: «тривожно-депресивний розлад». В судовому засіданні встановлено, що при огляді у відділенні хворий в контакт вступає неохоче. Орієнтований достатньо. Відповіді на запитання короткі, відчепні. Негативістичний. Внутрішньо напружений. Мислення торпідне, тугорухливе. Занурений у власні переживання, суть яких не розкриває. В поведінці одноманітний, бездіяльний. Тривожний, легко афектується. Емоційно не стійкий. Галюцинації заперечує. Висловлює маячні ідеї на адресу батьків: «у моїх батьків моторика заторможена, нехай вони міняються», «дайте мені охоронця, щоб я міг покурити на балконі». Критика відсутня. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 07.09.2016 року № 3889/2-0616 [PERSON] продовжує страждати на тяжкий психічний розлад у вигляді психоорганічного синдрому (атрофія кори головного мозку). Експлозивний варіант. Декомпенсація з вираженими поведінковими розладами з агресією до оточуючих, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих: погрожує батькам фізичною розправою, маячення небезпечного змісту і як наслідок - некерованість поведінки та непередбаченість вчинків. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару(а.с. 4). Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару у примусовому порядку [PERSON], а тому заяву слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved