Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою, де просять ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON] , [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 11.03.1998 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. за р. № 1-435, зареєстрованого Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 14 липня 2000 року за реєстровим № 8147. На обґрунтування заявлених вимог вказали, що 11.03.1998 державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину по закону після померлого [PERSON] на Ѕ частину житлового будинку з господарчими будівлями по [ADDRESS] , що належали померлому на підставі договору купівлі-продажу. На іншу Ѕ частину житлового будинку з господарчими будівлями було видано свідоцтво про право власності позивачеві [PERSON] , дружині померлого. Зазначили, що нещодавно ними було виявлено, що у свідоцтві про право на спадщину від 11.03.1998 нотаріусом була допущена помилка при написанні їх прізвищ, а саме помилково зазначено [PERSON] замість вірного « [PERSON] » та [PERSON] замість вірного « [PERSON] ». У зв`язку з цим вони позбавлені можливості реалізувати свої права власників. Вказали на те, що помилку у позасудовому порядку неможливо виправити, оскільки спадкова справа передана на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву, а нотаріус Литвиненко Л.І., яка оформляла свідоцтво про право на спадщину, звільнилася. З урахуванням викладеного, просили заяву задовольнити. В судовому засіданні заявники та їх представник підтримали заяву в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у її тексті та просили її задовольнити. Представник заінтересованої соби Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно д постанови Пленмуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зазначив, що відповідно до вищевказаної постанови при розгляді справ даної категорії суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, немає можливості внести до нього відповідні виправлення. З урахуванням викладеного просив розглянути справу у його відсутність відповідно до норм діючого законодавства. Вислухавши заявників, їх представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 20.12.1986 за р.№ 3538. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями померлого є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину по закону від 11.03.1998, посвідченого державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] , є по закону : дружина [PERSON] на 1/8 житлового будинку з господарчими будівлями та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на 3/8 частин житлового будинку в рівних частках. З вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкове майно складається з Ѕ частини житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 38,1 кв.м.. сараю «Б», гаража «Е», сараю «Г», льоху «гп», коптілки «Ж», вбиральні «З», огорожі №1- №7, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 1500 кв.м. Інша Ѕ частина вищевказаного житлового будинку з господарчими будівлями належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого 11.03.1998 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. В судовому засіданні було встановлено, що заявниками у свідоцтві про право на спадщину за законом від 11.03.1998 були виявлені помилки у написанні їх прізвищ, зокрема зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] » та « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Виявивши вищевказані помилки заявники звернулися до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори з проханням внести зміни до свідоцтва про право на спадщину від 11.03.1998. Однак, їм було письмово відмовлено у внесені змін та повідомлено про неможливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину,яке видано Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, так як нотаріус Литвиненко Л.І.. який видавав свідоцтво про право на спадщину звільнився. Одночасно повідомлено, що спадкова справа знаходиться на зберіганні в Полтавському обласному державному нотаріальному архіві та архів немає права внести зміни в документ, оскільки надає тільки ксерокопії документів, які в них знаходяться на зберіганні ( а.с.8). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що заявників - [PERSON] та [PERSON] вони знають давно. Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] . Їм (свідкам) відомо, що померлому належав будинок по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та Діти [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину . Статтею 4 ЦК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд вважає, що заявниками доведена належність їм свідоцтва про право на спадщину по закону від 11.03.1998, у якому їх прізвище вказані як « [PERSON] » та « [PERSON] ». Також письмовими доказами підтверджується, що заявники зверталася до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про внесення змін у вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом, однак їм було відмовлено у внесені змін, у зв`язку з тим, що нотаріус, який видав свідоцтво звільнився та наразі справа перебуває у Полтавському обласному державному нотаріальному архіві. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявників юридичне значення, оскільки необхідне для розпорядження належною кожному з них частиною будинку. Спору про право суд не вбачає. З огляду на наведене, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved