Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій з урахуванням уточнюючих заявлених вимог просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] померлим, починаючи із 12.09.2016 року. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що його син [PERSON] 14.08.2015 року виїхав з аеропорту «Бориспіль» рейсом «UKRAINE INTEL AIRCINES» на запрошення для подальшого працевлаштування капітаном на моторну яхту до м. Стамбул. Заявник вказав, що після прибуття до місця призначення його син переїхав до м. Фетхіє для ознайомлення із яхтою, на якій після стажування мав працювати капітаном. Після ремонту двигунів, яку проводила місцева сервісна фірма, 01.09.2015 року [PERSON] разом із механіком [PERSON] вийшов у море для перевірки стану яхти. 02.09.2015 року [PERSON] повідомив роботодавців про те, що відмовили двигуни і яхта не може рухатись, заливаючись водою. При цьому, він надав координати перебування яхти близько 14-15 миль на траверсі Uzunyut провінції Мугла. [PERSON] зазначив, що в період із 03 по 07 вересня 2015 року берегова охорона та поліція Туреччини проводила пошук [PERSON] в можливому місці аварії яхти, однак його сина так і не було знайдено, про що офіційні органи Туреччини повідомили Посольство України в Турецькій Республіці. Метою оголошення сина померлим є необхідність складання заявником заповіту та зняття [PERSON] із реєстрації, у звязку із продажем нерухомості, яка належить дружині заявника. Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у заяві. Заінтересована особа [PERSON], будучи допитаною в якості свідка, в судовому засіданні пояснила, що її син зник один рік і три місяці назад, а місце його перебування на даний час невідоме, оскільки його пошуки результатів не дали. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 4/ Зі змісту листа першого секретаря з консульських питань Посольства України в Турецькій Республіці [PERSON] №61310/71-091-3275 від 13.05.2016 року вбачається, що на підставі офіційних документів, отриманих від Міністерства закордонних справ Турецької Республіки, Посольство України в Турецькій Республіці підтвердило факт того, що яхта «FAIR II», на якій знаходився громадян України [PERSON], [INFO] 3 вересня 2015 року затонула поблизу берегів Туреччини. Місце перебування [PERSON] на даний час не встановлено. /а.с. 13/ Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У відповідності до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Оголошення особи померлою можливе у разі встановлення незаперечних обставини, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим, що також передбачено ч. 3 ст. 46 ЦК України. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. З огляду на викладене, на основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність достатніх правих підстав для оголошення [PERSON], [INFO] померлим 03.09.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦК України якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved