Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Заявники звернулися до суду з вищезазначеною заявою мотивуючи своїх вимоги тим, що 03.09.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у місті Києві вони зареєстрували шлюб, актовий запис № 1032. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначають, що спільне життя у них не склалось через різні інтереси та погляди на сімейне життя. Вони переконались, що є зовсім різними людьми і тому в їх інтересах і інтересах дитини вирішено було розірвати шлюб. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. З грудня 2016 року проживають окремо. Спільного господарства не ведуть, бюджет окремий і тому в подальшому вважають недоцільним поновлення сімейних стосунків. Посилаються на те, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхнього сина, оскільки вони досягли письмової угоди, що син після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір'ю - [PERSON], а його батько [PERSON] постійно буде брати участь у вихованні сина. Зазначають, що 17.01.2017 року між ними було укладено нотаріально посвідчений Договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні. Питання про поділ спільного майна між ними також вирішено за спільною домовленістю. У зв'язку з вищевикладеним звертаються з даною заявою до суду. Представник заявниці в судовому засіданні вимоги сторін підтримує, обґрунтувавши поясненнями, вважає є підстави для їх задоволення та винесення рішення щодо розірвання шлюбу між сторонами, оскільки вони обопільно вирішили всі спірні питання і повністю підтримують свою заяву. Заявник та заявниця в судовому засіданні також підтримують заяву, обґрунтувавши поясненнями, просять вимоги задовольнити, шлюб розірвати, наполягаючи на тому що дійсно будь-які спірні питання відсутні між ними, спільна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі обох сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені ні їхні особисті та майнові права, а також і права їхньої дитини. Вислухавши пояснення заявників, представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява доведена та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів циільного стану Шевченківського РУЮ у місті Києві, актовий запис № 1032 (а.с.7). [INFO] року у заявників народився син, [PERSON], що підтверджується наданим суду Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 31.01.2012 року (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.5-6), 17.01.2017 року між сторонами було укладено Договір про проживання дитини та про участь у її вихованні, відповідно до умов якого сторони домовились, що їх син [PERSON] після розірвання їхнього шлюбу буде проживати разом з матір'ю - [PERSON], а його батько [PERSON] постійно буде брати участь у вихованні сина. Крім того судом встановлено, що 17.01.2017 року між сторонами було укладено Договір про сплату аліментів на дитину (а.с. 5-6), відповідно до умов якого батько [PERSON] зобов'язався щомісячно до досягнення дитини повноліття, сплачувати аліменти в розмірі 4 000 грн. 00 коп. Частина друга ст. 104 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як встановлено в судовому засіданні, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства та бюджету, з грудня 2016 року проживають окремо, бажання відновити стосунки відсутнє. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість в подальшому зберегти їх сім'ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер. Судом встановлено, що спільна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 109 СК України,

Outcome: approved