Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання. У своїй заяві [PERSON] вказав, що він народився [INFO] в м.Октемберян, Вірменія. На початку 1990 року він разом із батьками переїхав на постійне проживання до м.Запоріжжя. З 1990 р. по 1997 р. він навчався в загальноосвітній школі № 86 м. Запоріжжя. 2 квітня 2009 року він був засуджений Нікопольским міськрайонним судом Дніпропетровської області до позбавлення волі. Після відбування покарання він був звільнений 07 грудня 2011 року. З 2000р. по 2015 р. він проживав в [ADDRESS] без реєстрації. У 2014 році в м. Запоріжжя познайомився із майбутньою дружиною [PERSON] , з якою він проживає в цивільному шлюбі. За цей час у них народився син [PERSON] . На теперішній час він разом із сімєю проживає в [ADDRESS] . Коли він переїхав до України разом із батьками в нього було тільки свідоцтво про народження. Паспорт громадянина України він не отримував, а коли звернувся до Заводського районного відділу міграційної служби м. Запоріжжя, то йому було розяснино про необхідність підтвердити факт проживання на території України станом на 1991 рік, оскільки він не може предявити паспорт батьків з відміткою про адресу їх реєстрації на території України. Однак, він має інші документи, які свідчать про даний факт. У будь-який інший спосіб, окрім у судовому порядку, з урахуванням вищезазначених обставин, неможливо встановити його особу та підтвердити належність до громадянства України. У своїй заяві [PERSON] просить встановити його особу [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Октемберян, Вірменія та встановити юридичний факт, що він, [PERSON] , [INFO] , постійно проживав у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час. У судовому засіданні представник заінтересованої особи заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] , оскільки в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про факт постійного проживання до 24.08.1991 року батьків заявника. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення заявника, його представника, представника заінтересованої особи, свідка, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Із свідоцтва про народження [NUMBER] , перекладеного на російську мову, встановлено, що [PERSON] народився в м.Октемберян Вірменія [INFO] . Із довідки про звільнення від 07.11.2011 р. ЗАП № 9224 із ВК № 20 м. Вільнянська встановлено, що [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі з 09 квітня 2009 року по 07 грудня 2011 рік. Згідно п.1 ст.11 Закону Республіки Вірменії «Про громадянство Республіки Вірменії» дитина, батьки якої на момент її народження є громадянами Республіки Вірменії, незалежно від місця народження, набуває громадянство Республіки Вірменії. Із свідоцтва про народження заявника встановлено, що на момент народження заявника його батьки є громадянами Вірменії. Згідно ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, факт постійного проживання підтверджується офіційними документами, а саме: трудовою книжкою, військовим квитком, проставлянням штампа реєстрації в паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. чи інше. В матеріалах справи відсутня будь яка інформація про факт постійного проживання батьків заявника до 24.08.1991 року. Суд не узяв до уваги копію інформації про батька заявника, яку надавав у судовому засіданні представник заявника, оскільки суду не було предявлено оригінал цього документа. Суд не узяв до уваги копію довідки (а.с.10) від 13.07.05 р. № 496, оскільки заявником не надано оригінал цієї довідки, а факт видачі цієї довідки навчальним закладом не підтверджується. Так, із листа директора Запорізької загальноосвітньої шкоди № 86 від 23.02.2018 р. № 73/01-22 (а.с.70), оригінал якого суд дослідив у судовому заіданні і копія якого долучена до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] , 1982 року народження дійсно навчався в школі № 86 в період з 1995 р. по 1997 рік. Вибув із школи 03.03.1997 р. Підтвердити факт видачі довідки № 496 від 13.97.20905 р. немає можливості, так як копії вихідних документів та журнал реєстрації зберігається 5 років. Крім того, в матеріалах справи міститься довідка про звільнення [PERSON] від 07.12.2011 р., в якій вказано.що він є громадянином України, але установи виконання покарання не мають повноважень для визначення належності до громадянства України. Оскільки, вищевказана довідка є документом з фотозображенням, який встановлює особу заявника, тому в цій частині заяви [PERSON] про встановлення його особи суд залишає без розгляду. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення. Перелік цих фактів наведено у вказаній статті. Але, згідно ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд також встановив, що заявник [PERSON] не надав доказів, які б підтверджували б належність його до громадянства будь-якої держави батьків та чи визнає країна походження заявника громадянином. Суд не узяв до уваги пояснення свідка, [PERSON] , яка є рідною сестрою заявника, яка в судовому засіданні що [PERSON] виїхав до України разом із своїми дядьком та тіткою, але ці свідчення протиречать обставинам, викладених у заяві і поясн Таким чином, суд приходе до висновку, що заява [PERSON] не знайшла свого підтвердження і обґрунтування, так як суду не надано жодного належного, допустимого і достатніх доказів, а тому ця заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed