Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту смерті, мотивуючи тим, що [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим померла громадянка України [PERSON],[INFO]. Причина смерті - набряк, набухання головного мозку, інфаркт головного мозку, викликаний тромбозом мозкових артерій. Померла є його рідною сестрою, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Єдиним наявним документом, що підтверджує факт смерті померлої на території, непідконтрольній державній владі України, є медичне свідоцтво про смерть серія 35 № 037249 від 05.09.2016 року, що видана медичним закладом, що знаходиться на території, непідконтрольній державній владі України. Мотивує заяву тим, що оскільки, АРК визнана тимчасово окупованою територією, медичне свідоцтво про смерть яке видане Державною бюджетною установою охорони здоров'я Республіки Крим «Сімферопольська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги №3» не відповідає вимогам встановленим українським законодавством для документів, що є підставою для державної реєстрації смерті та отримання відповідного свідоцтва державного зразка оскільки видане окупаційною владою і за своїм правовим статусом не створює жодних правових наслідків,діяльність державних органів влади України, в т. ч. органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється і тому отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим. Зазначає, що встановлення факту смерті в судовому порядку йому необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, в т. ч. рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Зазначає, що звернувся до ДРАЦС Подільського РУЮ м. Києва з заявою про державну реєстрацію смерті своєї сестри, однак 06.09.2016 року отримав відмову з посиланням на те, що пред'явлений ним документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і тому підстав для видачі його свідоцтва про смерть не має. У зв'язку з вищевикладеним, змушений звернутись до суду з цією заявою та просить встановити юридичний факт, а саме - факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки м. Київ, громадянки України, померлої [INFO] в м. Сімферополь АРК. В судове засідання заявник не з'явився, до суду заявником надано заяву відповідно до якої просить проводити розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представники заінтересованої особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду надано заяву, у якій не заперечують проти задоволення заяви та просить суд розглядати заяву у відповідності до вимог чинного законодавства України та проводити судовий розгляд без їх участі. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності заявника та представника заінтересованої особи , відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що заявником надано до суду медичне свідоцтво про смерть серії 35 №037249 від 05.09.2016 року видане Державною бюджетною установою охорони здоров'я Республіки Крим «Сімферопольська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги № 3», однак відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, воно є недійсним і не створює правових наслідків, тому не є підставою для реєстрації смерті особи. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 2 цієї статті справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З матеріалів справи вбачається, що заявнику надано лікарське свідоцтво про смерть серії 35 №037249 від 05.09.2016 року, однак відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» лікарське свідоцтво про смерть серії 35 №037249 від 05.09.2016 року видана Державною бюджетною установою охорони здоров'я Республіки Крим «Сімферопольська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги № 3», є недійсною і не створює правових наслідків, тому не є підставою для реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання документу - свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. З наданого суду свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17.03.1948 року Подільським рай Бюро РАГС м. Києва, вбачається , що проведено реєстрацію народження [PERSON], [INFO], актовий запис № 446, а з свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.07.1978 року Подільським РАГС м. Києва вбачається, що проведено реєстрацію народження [PERSON], [INFO], актовий запис про народження № 51 від01.02.1962 року, батьками в свідоцтвах про народження зазначені - батько [PERSON], матір - [PERSON], що підтверджує пояснення заявника в частині того , що померла є його сестрою. Таким чином, судом встановлено, що вищезазначені обставини позбавляють заявника можливості зареєструвати даний факт та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із отриманням свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Як встановлено судом та підтверджується наданими суду документами - Відмовою у проведенні державної реєстрації смерті від 06.09.2016 року за № 5116/02-04-32 заявник отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки ним пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження ( а.с. 8). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 46 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є - лікарське свідоцтво або фельдшерська довідка про смерть, видані лікувальним закладом, рішення суду про встановлення факту смерті чи оголошення громадянина померлим, а також повідомлення з місць позбавлення волі. Пунктом 45 розділу ІІІ даних Правил …передбачено, що реєстрація смерті провадиться за заявою родичів померлого, його сусідів, працівників житлово-експлуатаційних організацій та інших осіб чи за повідомленням адміністрації лікувального закладу, де сталася смерть. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, в м. Сімферополь АРК [INFO] та задоволення його заяви. На підставі викладеного, ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року,

Outcome: approved