Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй документів, посилаючись на те, що вона народилась 8 жовтня 1959 року та є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS], власниками якої також були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після смерті бабусі заявника, [PERSON], спадщину прийняла її мати, [PERSON] та вона, про що державним нотаріусом 4-ї Маріупольської державної нотаріальної контори було видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 липня 2000 року. Однак в свідоцтві про право на спадщину за законом на 1/5 частину квартири [ADDRESS] помилково було вказано прізвище «Кірякова» замість «Кирякова». В угоді укладеній між заявником та [PERSON], посвідченою 4 липня 2000 року державним нотаріусом, [PERSON], також помилково вказано прізвище «Кірякова» замість «Кир'якова». Належність заявнику зазначених документів підтверджується паспортом заявника (ВЕ № 118022), виданим 18 травня 2001 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецький області, її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб. У теперішній час вона бажає привести всі правовстановлюючі документи на квартиру в належний стан, однак у звязку з виявленою помилкою в написанні прізвища, не може це зробити в позасудовий спосіб. На підставі переліченого просила суд встановити факт належності [PERSON]: свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 липня 2000 року на 1/5 частину [ADDRESS]; а також угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON] від 4 липня 2000 року. У судове засідання заявник не зявилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу у її відсутність. Представник 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити вказану справу без участі представників зацікавленої особи. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із паспортом серія ВЕ № 118022, виданому 18 травня 2001 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області заявниці, вбачається, що [PERSON] народилась 8 жовтня 1959 року та зареєстрована [INFO] (а. с. 14-17). Натомість відповідно до копії довідки від 19 травня 1999 року про присвоєння ідентифікаційного номеру заявнику вбачається, що № [NUMBER] ДПА в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя був наданий [PERSON] (а. с. 14). За свідоцтвом про народження, виданим 8 квітня 2000 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Маріуполя, актовий запис № 1163 від 30 жовтня 1959 року, вбачається, що [PERSON] народилась 8 жовтня 1959 року, батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 19). На підставі свідоцтва про укладення шлюбу від 18 липня 1981 року, виданого Палацом одруження міста Жданова Донецької області, актовий запис № 2320 від 18 липня 1981 року, вбачається, що [PERSON] одружився із [PERSON] 18 липня 1981 року, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище «Кирякова» (а. с. 18). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 9 червня 1985 року, виданого Палацом одруження міста Жданова Донецької області, актовий запис № 1813 від 9 червня 1985 року, вбачається, що [PERSON] одружився із [PERSON] 9 червня 1985 року, внаслідок чого прізвище дружини було залишено «Кирякова» (а. с. 18). Суд також зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1994 року, виданого на підставі розпорядження № 20377 від 16 травня 1994 року, зареєстрованого 26 квітня 2000 року в Маріупольському БТІ, реєстр № 37806, вбачається, що власниками [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В той же час згідно запису, що мається у вказаному свідоцтві про право власності на житло вбачається, що 4 липня 2000 року внесено державним нотаріусом відомості, що 1/5 частка [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] (а. с. 4-5). Відповідно до Угоди від 4 липня 2000 року, укладеної між [PERSON] та [PERSON], про розподіл вбачається, що [PERSON] перейшло на праві власності 1/2 частка [ADDRESS], а [PERSON] відповідно 1/5 частка [ADDRESS], яка була посвідчена нотаріально 4 липня 2000 року, реєстр № 1-1338 (а. с. 6-7). Таким чином суд на підставі зібраних по справі доказів у їх сукупності встановив, що заявник [PERSON] та [PERSON], яка вказана у свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1994 року та в угоді про розподіл часток від 4 липня 2000 року, є однією та тією ж самою особою. Внаслідок наведеного суд дійшов висновку про належність заявнику свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1994 року, виданого на підставі розпорядження № 20377, зареєстрованого в Маріупольському БТІ, реєстр № 37806, із відміткою нотаріусу за реєстром № 1-1336, а також угоди про розподіл часток від 4 липня 2000 року, посвідченої нотаріально, реєстр № 1-1338. На підставі переліченого суд вважає, що наявні та достатні докази по справі вказують на факт належності заявниці вказаних у заяві документів, що в свою чергу необхідно їй для оформлення правовстановлюючих документів на належне їй нерухоме майно, тому заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Outcome: approved