Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Заявниця 01 листопада 2016 року звернулася до суду з заявою в якій вказала, що її батько [PERSON], [INFO] року помер у селі Журавлі Сакського району Автономної Республіки Крим, тобто на сухопутній території АРК, яка з 20.02.2014 року згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначається тимчасово окупованою територією України. Факт смерті [PERSON] підтверджується довідкою про причину смерті від 16.06.2016 року, згідно якої смерть останнього наступила від атеросклеротичного кардіосклерозу; медичним свідоцтвом про смерть від 15.06.2016 року, згідно якого смерть [PERSON] наступила [INFO] року о 02.00 год. за адресою: [ADDRESS]. Заявниця з вказаними документами звернулася до Ленінського районного у місті Дніпропетровськ відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про проведення державної реєстрації смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про його смерть, однак листом від 29.10.2016 року у проведенні державної реєстрації було відмовлено, оскільки на підтвердження факту смерті видані незаконно утвореними установами, що розташовані на окупованій території. Таким чином, у заявниці є труднощі щодо отримання свідоцтва про смерть. Заявниця просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO], уродженець села Орлівка Теплицького району Вінницької області, помер [INFO] року у селі Журавлі Сакського району Автономної Республіки Крим. Представник заявниці, письмово просив слухати справу у його відсутність, заяву підтримав та просив задовольнити. Від заінтересованої особи надійшла письмова заява з проханням слухати справу у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.2 ст.257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно з абз.2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У даному випадку заяву подано дочкою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9,11). На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник надала медичне свідоцтво про смерть, видане установою, що розташована на окупованій території, згідно з яким [PERSON] помер [INFO] року. Оцінюючи свідоцтво про смерть, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». З наданої заявнику відмови начальника Ленінського районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 3335/16-29 від 29.10.2016 року вбачається, що оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, їй відмовлено у державній реєстрації смерті (а.с.14). Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є тимчасово окупованою територією. Відповідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий на тимчасово окупованій території України органами та/або посадовими та службовими особами, створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв'язку з тим, що смерть [PERSON] настала на території Автономної Республіки Крим, де нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що факт смерті [PERSON] встановлено. Зазначений факт встановлено з метою отримання заявником свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved