Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, яка згодом була уточнена, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Від шлюбу дітей не мають. У серпні 2016 року [PERSON] пішов з дому, забрав свої речі. Заочним рішенням суду від 15.11.2018 року шлюб розірвано. До теперішнього часу заявниця не має жодних відомостей про місце перебування [PERSON] , зв`язок з ним втрачений. Після розірвання шлюбу у заявниці [INFO] народилась донька [PERSON] . [PERSON] не є батьком дитини, але оскільки вона народилась до спливу десяти місяців з моменту розірвання шлюбу, то відповідно до п.2 ст.122 Сімейного кодексу України реєструється за подружжям. На підставі викладеного просила визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з 01 вересня 2016 року. Заявниця та її представник [PERSON] надали заяву, в якій просять провести розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Кальміуського районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, не з`явився, надав до суду заяву, про розгляд справи за їх відсутністю, проти заявлених вимог заперечень не мають. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.11.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судом встановлено, що з серпня 2016 року фактичні подружні відносини припинено, проживають окремо. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №131. Останнім місцем проживання [PERSON] зазначено: [ADDRESS] . Згідно інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 21.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в період з 12.09.2006 року по 02.07.2018 року. Реєстраційні дії були виконані інспектором відділу на підставі звернення нового власника об`єкта нерухомого майна [PERSON] (підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу №3271 від 14.06.2018 року). Відповідно до акту про фактичне місце проживання, складеного 24.04.2019 року головою КСН «Морський», за адресою: [ADDRESS] , мешкає [PERSON] , [INFO] , яка є власником вказаного будинку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформації з Єдиного реєстру боржників, інформація щодо наявності у власності [PERSON] нерухомого майна відсутня, боржником не значиться. Згідно відомостей Центрального районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області від 08.05.2019 року, актові записи про смерть, складені на громадянина [PERSON] , [INFO] , відсутні. Відповідно до листа Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 14.05.2019 року, встановлено, що [PERSON] не значиться в базах інформаційно-пошукових систем Національної поліції, останній раз притягався до адміністративної відповідальності в 2013 році. В ході перевірки в усній бесіді, зі злів сусідів, [PERSON] раніше мешкав за адресою: [ADDRESS] , однак на протязі останніх трьох років [PERSON] за вказаною адресою не мешкає, місце знаходження їх невідоме. Згідно письмових пояснень свідка [PERSON] , вона знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2013 року, була дружкою на їх весіллі. В серпні 2016 року [PERSON] повідомила їй, що чоловік пішов з дому, забрав особисті речі. По теперішній час невідоме його місцезнаходження. Наразі [PERSON] зустрічається з чоловіком, від якого народила доньку. [PERSON] за останнім місцем свого мешкання: [ADDRESS] , не мешкає з серпня 2016 року. Згідно письмових пояснень свідка [PERSON] , вона знайома із заявницею з 2005 року, разом працювали в кафе «Атлант». Особисто бачила, що [PERSON] та [PERSON] зустрічались. Їй відомо, що у вересні 2014 року вони одружилися та проживали разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не бачила з початку 2015 року. Пізніше [PERSON] повідомила, що він пішов з дому, не телефонує, тому вона почала шукати його, але ніяких результатів це не дало. По теперішній час місцезнаходження [PERSON] невідоме. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи визнання її померлою. Відповідно до вимог ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому було одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у серпні 2016 р., то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 вересня 2016 року. Таким чином, у суду є всі підстави для задоволення заяви та визнання [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: approved