Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] [INFO], зареєстрованого та проживаючого в [INFO]. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON], за направленням райпсихіатра Кагарлицької ЦРЛ був доставлений до КЗКОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання» у супроводі медсестри, працівника поліції та батька в звязку з погіршенням психічного стану: не спить, збуджений, агресивний до сусідів і родичів. Не дав добровільну згоду на госпіталізацію в психіатричну лікарню. В судовому засіданні заявник та лікар-психіатр заяву підтримали та просили прийняти рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] Заінтересована особа заяву підтримав, просив її задовільнити, оскільки поведінка [PERSON], агресивна та загрожує здоров'ю та життю оточуючих. Хворий [PERSON]А в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вважає, що він не хворий та лікування не потребує. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON] був доставлений в психіатричну лікарню у зв'язку з наявністю в нього тяжкого психічного розладу, його агресивних дій по відношенню до оточуючих для вирішення питання про примусову госпіталізацію. Відповідно до висновку психіатричного освідчення Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання» від 05.07.2018 р., [PERSON], страждає на шизофренію, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, галюцинаторн-маячний синдром. Не дає усвідомленої згоди на стаціонарну допомогу в психіатричній лікарні, має психічні розлади та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку як для хворого так і для оточуючих. У звязку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану потребує негайної госпіталізації до психіатричної лікарні для надання стаціонарного лікування. В звязку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст. 342 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 342 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За таких обставин, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи заяви відносно того, що [PERSON], страждає на психічний розлад та виявляє реальні наміри вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. На підставі викладеного,

Outcome: approved