Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Заявники, [PERSON] та [PERSON], звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що 22 січня 2005 року між ними було зареєстровано шлюб. У шлюбі народжені їхні спільні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час між ними повністю втрачено почуття взаємної любові, дружби і поваги, на якому ґрунтується інститут шлюбу згідно ст. 55 Сімейного кодексу України. На даний момент вони проживають окремо, спільне господарство ними разом не ведеться, їхня сім'я фактично розпалася. Вважають, що подальше збереження шлюбних відносин між ними є неможливим та недоцільним. Між ними укладено письмовий договір про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні, отже, ними враховано інтереси малолітніх дітей та досягнуто згоди з питань їх виховання та утримання. Даним договором визначено розмір аліментів на утримання дітей і нотаріально посвідчено. Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду спільну заяву, в якій просили справу розглянути без їх участі, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення, в яких просив розглядати справу за відсутності представника, за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 22 січня 2005 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 64 (а.с. 5). Сторони від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 105 Сімейного кодексу України, Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з червня 2018 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Заявники категорично наполягають на розірванні шлюбу, переконані, що примирення між ними не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Як вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дітей та участь у їх вихованні, за умовами якого сторонами було погоджено визначення місця проживання спільних дітей після розірвання шлюбу, питання участі батька у вихованні та утриманні спільних дітей. У відповідності до ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких сторони наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому заява [PERSON], [PERSON], заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved