Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжя, в якій просять розірвати між ними шлюб. В обґрунтування заяви зазначили, що з 06 вересня 2014 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З вересня 2016 року вони припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо, спільне господарство не ведеться. Вони досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Також між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні їхньої доньки, про що свідчить укладений між ними договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні та нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дитину. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявники в судове засідання не зявилися, кожен окремо надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримують та просять їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ч. 3 ст. 234 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 06 вересня 2014 року заявники уклали шлюб, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 257. (а.с. 8). Від цього шлюбу вони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). З вересня 2016 року сторони припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо, спільне господарство не ведеться. Сторони досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Також між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні їхньої доньки, про що свідчить укладений між ними договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні та нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дитину. (а.с . 5-7). Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. За таких обставин, у суду відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved