Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 25 червня 2018 року було складено відповідний актовий запис №6567, наступних правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: - Свідоцтва про право власності на домоволодіння [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів 04 грудня 1997 року, на ім`я [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] ; - Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 1998 року виконавчим комітетом Одеської міської Ради народних депутатів на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0262 га, розташовану на території [ADDRESS] , та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] ; - Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 14 червня 1996 року Великодальницькою сільською Радою народних депутатів Біляївського району Одеської області на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території [ADDRESS] та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №40. Заява мотивується тим, що в паспорті громадянина України та вказаних правовстановлюючих документах є розбіжності в імені померлого « [PERSON] » та « [PERSON] », які виникли підчас перекладу імені з російської на українську мову. Помилка при переведенні імені по батькові померлого з російської мови на українську не дає можливості заявнику як спадкоємцю в подальшому розпоряджатися майном. В судовому засіданні заявник та представник заінтересованої особи підтвердили обставини викладені в заяві. Суд встановив, що орфографічне роздріблення записів імені померлого « [PERSON] » та « [PERSON] », в документах однієї особи як наслідок міжмовних перетворень є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Помилка при переведенні прізвища з російської мови на українську не дає заявнику можливості в подальшому розпоряджатися майном. Вищезазначене підтверджується: - Свідоцтвом про право власності на домоволодіння [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів 04 грудня 1997 року, на ім`я [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] ; - Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 1998 року виконавчим комітетом Одеської міської Ради народних депутатів на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0262 га, розташовану на території [ADDRESS] , та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] ; - Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 14 червня 1996 року Великодальницькою сільською Радою народних депутатів Біляївського району Одеської області на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території [ADDRESS] та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] ; - архівною копією актового запису про народження дитини від [INFO] року; - фотокопіями паспорта громадянина України [PERSON] [INFO] , виданого 21.01.1999 року та паспорта громадянина [PERSON] [INFO] , виданого 18.09.1980 року, з ідентичними відображеннями фотографії особи та відмітки про місце проживання; - свідоцтвом про смерть [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Враховуючи наведене, на підставі з`ясованих обставин та з огляду на досліджені по справі докази, суд визнає вимоги заявника обґрунтованими, що обумовлює можливість їх задоволення.

Outcome: approved