Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Заявник звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , у якій просить встановити заходи тимчасового обмеження прав щодо останнього та покласти на нього наступні обов`язки: заборонити перебувати в місці проживання [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань не менше 300 метрів до місць проживання [PERSON] по адресах: [ADDRESS] та [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що вона та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що під час спільного проживання [PERSON] постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію. Така поведінка [PERSON] стала підставою розриву їхніх відносин та рішенням Снятинського районного суду шлюб між ними розірвано. Однак [PERSON] не залишає її в спокої, ввесь час переслідує, ходить постійно по місцю її проживання, також постійно телефонує на її номер телефону з погрозами фізичного насильства, яке застосує до неї, якщо вона не продовжить з ним спільно проживати. У зв`язку із вказаною поведінкою [PERSON] вона неодноразово зверталася до поліції, якими було складено протоколи про адміністративні правопорушення. Також винесено постанови суду. Заявник просить видати вказаний обмежувальний припис та встановити зазначені обмеження, оскільки неправомірна поведінка заінтересованої особи може становити небезпеку життю та здоров`ю заявника. Заявник в судовому вимоги заяви підтримала та просила заяву задоволити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву визнав. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2020 року розірвано (а.с. 9). [PERSON] зверталася до поліції у зв`язку з поведінкою [PERSON] , її звернення зареєстровано, було винесено терміновий заборонний припис та проведено з [PERSON] бесіду профілактичного характеру, що підтверджується повідомленнями від Коломийського відділу поліції та довідками Коломийського відділу поліції. Крім того, згідно постанов Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.06.2020 року та 11.02.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидіюдомашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У відповідності до правової позиції постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) зазначено наступне. У п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є визначення поняття «домашнє насильство». До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону). Верховний Суд, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону, дійшов висновку про те, що вимоги заявника про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони кривднику перебувати у квартирі - місці проживання заявника, заборони кривднику наближатися на визначену відстань до 2 км до цього місця проживання підлягають задоволенню. У відповідності до ст.411 ЦПК України правові позиції Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи - [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved