Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що вона та її батько [PERSON] зареєстровані в м. Донецьку, але в звязку з проведенням антитерористичної операції були прийняті на облік, як особи, які перемістилися з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за адресою: Донецька область, Володарський район, с. Октябрьське, вул. Степна, 7. В вересні 2015 року її батько виїхав в м. Донецьк за особистими речами, однак в звязку з різким погіршенням стану здоровя повернутися до с. Октябрьське він не зміг та у віці 73 років він помер. В звязку з чим, вона 06.10.2015 року отримала лікарське свідоцтво про смерть № 65 видане Центром первинної медико-санітарної допомоги № 10 м. Донецька, а також довідку про причину смерті. Також зазначила, що через виниклі складнощі з перевезенням померлого батька, вона вимушена була його поховати в м. Донецьку. Після смерті батька вона звернулась до Відділу ДРАЦС Петровського РУЮ в м. Донецьку за свідоцтвом про смерть, але видане свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства України. При зверненні до Володарського відділу РАЦС смт. Володарське їй розяснили, що вони не мають можливості зареєструвати смерть її батька, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті видані на тимчасово окупованій території. Встановлення факту смерті її батька та отримання свідоцтва про його смерть їй необхідно для звернення до нотаріуса для оформлення спадкової справи згідно діючого законодавства України. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], померлого 05.10.2015 року, місце смерті: Україна, м. Донецьк, Петровський район та зобовязати Відділ ДРАЦС Володарського РУЮ у Донецькій області зареєструвати смерть [PERSON] та видати свідоцтво про смерть. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні 16.12.2015 року заяву по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на її задоволенні. Також суду пояснила, що дійсно 05.10.2015 року, її батько [PERSON], знаходячись на окупованій території у м. Донецьку помер, про що їй були видані відповідні документи, які в свою чергу не є дійсними на території України. Також пояснила, що після смерті батька залишилась спадщина, яку вона бажає прийняти у встановленому законом порядку, однак документи про смерть видані за місцем його смерті не діють на території України, що робить неможливим реалізацію її права на спадкування через органи нотаріату. Орган РАЦС відмовляє в реєстрації факту смерті батька, за недостатністю для цього належних документів, а нотаріус, вважає наявні у неї документи неналежними для оформлення спадщини. Крім цього звернула увагу суду, що після смерті батька, крім неї, є ще один спадкоємиць його дружина [PERSON], яка також є її матірю. Вона з матірю мають реєстрацію на території України, у Володарському рані Донецької області, як переміщенні з окупованої території особи. Факт смерті батька можуть підтвердити свідки, які були присутні на його похованні. Проте, в наступні судові засідання заявниця [PERSON] будучі належним чином повідомленою про дату, місце і час проведення судового засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність. Заінтересована особа: [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, місце і час розгляду справи. Представник заінтересовані особи: Відділу ДРАЦС Володарського районного управління юстиції у Донецькій області [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечувала та просила справу розглянути без участі представника відділу. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившихся заінтересованої особи [PERSON], представника заінтересовані особи: Відділу ДРАЦС Володарського РУЮ у Донецькій області та закінчив розгляд справи у судовому засіданні 28.01.2016 року без участі заявниці [PERSON] Вислухавши пояснення заявниці, розглянувши письмову заяву представника заінтересованої особи: Відділу ДРАЦС Володарського районного управління юстиції у Донецькій області, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до довідок від 12.11.2014 року № 309 та від 30.01.2015 року № 3245 [PERSON] та [PERSON] були взяті на облік, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Місце перебування зареєстровано за адресою: [INFO]. Заявницею на підтвердження факту смерті [PERSON] надано свідоцтво про смерть серії ДНР № 001769, видане 06.10.2015 року Петровським відділом РАЦС м. Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки. Також, суду надані лікарське свідоцтво про смерть № 65 та довідка про причину смерті № 65 (до форми № 106/у), які 06.10.2015 року видані Центром первинної медико-санітарної допомоги № 10 м. Донецька ДНР. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Вирішуючи питання відносно того, чи можуть бути вищезазначені документи, видані органами Донецької народної республіки, належними та допустимими доказами, якими може бути підтверджений факт смерті, суд керується наступним. Як вбачається з постанов Верховної Ради України від 27.01.2015 року та 04.02.2015 року останньою визначено не легітимність утворення та існування Донецької народної республіки. Частиною 8 ст. 8 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Аналогічні положення містить ст. 8 ЦК України, відповідно до якої якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Так, частиною 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що надані заявницею лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть, видані органами Донецької народної республіки, згідно законодавства України є недійсним та не можуть створювати правових наслідків. Частиною 1 ст. 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, враховуючи вищезазначене, у суду відсутні підстави оцінювати вищезазначені свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть, а також довідку про причину смерті, видані ДНР, в якості документів, які згідно законодавства України мають юридичну силу, можуть створювати правові наслідки та бути доказом в даній цивільній справі. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт смерті [PERSON], заявницею суду не надано. За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] в певному місці та в певний час. Також слід зазначити, що заявницею при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., однак враховуючи, що їй в задоволенні заяви відмовлено, а також враховуючи положення ч.7 ст. 235 ЦПК України, суд вважає, що дана сума відшкодуванню на користь заявниці не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed