Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою про оголошення особи померлою, зазначивши, що відповідно до свідоцтва про народження виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 19.01.2010 р., актовий запис № 94, вона має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від спільного життя з [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2014 р. по цивільній справі № 205/573/14-ц, між нею та [PERSON] був розірваний шлюб зареєстрований 16.06.2012 р. Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 192. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2013 р. по цивільній справі № 205/8586/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 11.10.2013 р. до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] після розірвання їх шлюбу жодного разу своїм сином не цікавився, не спілкувався, стосунки з ним не підтримував, навчальні заклади, де навчається наш син не відвідував. На сьогоднішній день, по виконавчому провадженню № 51476373 про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , існує заборгованість у розмірі 97 989, 94 грн. Рішенням Дніпровського апеляційного суду від 01.04.2020 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута пеня по заборгованості на аліменти в сумі 97989,94 грн. Заявник неодноразово намагалась зв`язатися з [PERSON] для надання допомоги на лікування їх сина, але він не відповідав за відомим їй номеру телефону, вона зверталась до батьків відповідача, а також до його сестри [PERSON] , але так і не змогла зв`язатися з ним. Нещодавно з мережі інтернет їй стало відомо, що [PERSON] є бойовиком НВФ Летенант Внутрішньої служби УИН ИК 89, псевдонім «ТРАВНИН», приймає участь у війні проти України на стороні бойовиків на території не підконтрольній Україні. Також з сайту судової влади їй стало відомо, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 р. по цивільній справі № 191/1395/17, [PERSON] визнаний безвісно відсутнім з 01.05.2016 р. за заявою його першої дружини [PERSON] , яка зазначила, що після виїзду [PERSON] на територію не підконтрольну України, вона більше не бачила [PERSON] . Даним судовим рішенням встановлено, що відповідно до актів Ленінського ВДВС та АНД ВДВС м. Дніпро від 06.04.16 р. та від 30.06.17 р. [PERSON] за місцем реєстрації відсутній та його місце проживання встановити не вдалося. У подальшому з [PERSON] був втрачений зв`язок його родичами, які в свою чергу звернулися до Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська з позовом про зняття [PERSON] з місця його реєстрації, цивільна справа № 1993363/17 за позовом [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 29.08.17р. позовна заява залишена без розгляду на підставі заяви позивачів. Просить визнати [PERSON] , [INFO] ,померлим. У судовому засіданні заявник та її представник надали суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засіданні не з`явився, про часу, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі , враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2014 р. по цивільній справі № 205/573/14-ц, між [PERSON] та [PERSON] був розірваний шлюб зареєстрований 16.06.2012 р. Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 192. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2013 р. по цивільній справі № 205/8586/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 11.10.2013 р. до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпровського апеляційного суду від 01.04.2020 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута пеня по заборгованості на аліменти в сумі 97989,94 грн. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 р. по цивільній справі № 191/1395/17, [PERSON] визнаний безвісно відсутнім з 01.05.2016 р. за заявою [PERSON] Заявник в судовому засіданні пояснила, що з 2014 року[PERSON] в місці свого постійного проживання та реєстрації [ADDRESS] за адресою не з`являється, перестав відповідати на телефонні дзвінки, немає відомостей про його місце перебування, родичів, з якими зв`язку не має, з сином не спілкується. Згідно даних сайту «Миротворець», [PERSON] приймав участь у бойових діях на окупованих територіях Луганської та Донецької областей як бойовик незаконних військових формувань. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється нормами ЦПК України. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути визнана судом померлою, якщо у місці її постійного місця проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років, або якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Так нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином вбачається, що заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим. В п. 13постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення , зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з ч. 3ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Отже, оскільки [PERSON] як за місцем свого постійного проживання так і в будь-якому іншому місці не з`явилася впродовж останнього року, то на даний час є всі підстави для оголошення його померлим. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] точно встановити неможливо, його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved