Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

заявники звернулися до суду, з заявою про встановлення юридичного факту національної належності. Свою заяву мотивують тим, що [INFO] у Польській Республіці народився їх батько, який був за національністю поляк та його батьками були [PERSON] та [PERSON]- дівоче прізвище [PERSON], які за національністю також є поляк та полька відповідно та належать до польської національності. В актових записах про їх народження: [PERSON] - [INFO]; [PERSON] - [INFO]; [PERSON] - [INFO] та у інших актових записах національність батька невірно вказано «українець» замість «поляк», та відповідно і в таких актах їхніх дітей: [PERSON] - [INFO]; [PERSON] - [INFO]; [PERSON] - [INFO]; [PERSON] - [INFO]; [PERSON] - [INFO] національність матері вказано «українка» замість «полька». Однак вони з народження виховувалися у польських традиціях, родина святкувала польські свята, відвідують костел, а тому вважають, що належать до польської національності, вважають себе поляками, але не приділяли уваги оформленню документів, боялися відрізнятись на фоні всіх своєю національністю, на даний час виникла необхідність привести в порядок всі документи та вказати правдиву свою національність. При цьому вказане, що вони належать до польської національності підтверджується належними долученими документами. Оскільки їх батько та його родичі були поляками, а тому вони та їх нащадки також мають право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін, доповнень до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності, відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні». Встановлення факту польського походження їм необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватись окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження, а тому звернулися з даною заявою до суду захистом свого права та інтересу. Просять заяву задоволити. У судове засідання заявники не з'явилися, однак подали заяву 14.05.2015р. в якій просять справу заслухати у їх відсутності, заяву підтримують в повному обсязі, а тому суд вважає, що заяву слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення. Представник заінтересованої особи- Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бродівського районного управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] у Польській Республіці народився батько заявників [PERSON], який був за національністю поляк та його батьками були [PERSON] та [PERSON]- дівоче прізвище [PERSON], які за національністю також є поляк та полька відповідно та належать до польської національності. Із свідоцтва про народження [PERSON] виданої Республікою Польською, скороченої виписки із свідоцтва про народження до такого вбачається, що сестра батька заявників - [PERSON] народжена у Польській Республіці, її батьками також є [PERSON] та [PERSON]- дівоче прізвище [PERSON]. З посвідчення управління гміни в Старому Брусі від 07.12.1990 року вбачається, що [PERSON] похоронила на приходському цвинтарі в Старому Брусі батька [PERSON], який помер у 1922 році. Згідно витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України, та відповідних свідоцтва - заявників, в таких актових записах про народження національність батька невірно вказано «українець» замість «поляк», а також дітей заявників відповідно національність матері вказано невірно «українка» замість «полька». Згідно ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Оскільки батько заявників [PERSON] та його родичі були поляками, а тому заявники та їх нащадки також мають право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін, доповнень до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності, відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні». Встановлення факту польського походження заявникам та їх сім'ї необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження їх роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 2007 року Республікою Польща громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, позбавляє заявників та їх нащадків скористатись вказаними правами. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до вимог п.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликаються заявники у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення.

Outcome: approved