Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження 09 січня 2017 року у м.Донецьку Донецької області дитини жіночої статі [PERSON], від батьків, що не перебувають у шлюбі, а саме : матері [PERSON], [INFO], громадянки України, та батька [PERSON], [INFO], громадянина України. Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] просили розглянути вказану заяву без їхньої участі та задовольнити цю заяву, про що подали адресовані суду свої письмові заяви, які приєднані судом до матеріалів справи. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового розгляду справи був повідомлений за допомогою телефонного звязку, про що свідчить телефонограма від 24.02.2017 року, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. В подальшому, до отримання дитиною паспорту громадянина України, свідоцтво про народження дитини є основним документом, що засвідчує її особу. Як слідує з матеріалів справи, заявниця [PERSON], [INFO], уродженка м. Донецьк, громадянка України, ІПН [NUMBER], [NUMBER], виданий Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області 19.01.2011 р., що зареєстрована за адресою : [INFO] б, кв. 120. При цьому, в паспорті заявниці відсутня відмітка про реєстрацію шлюбу. Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 40 від 07.02.2017р. (ф. № 103/у), виданого Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства м.Донецьк ДНР, та свідоцтва про народження серії ДНР № 027525, виданого Кіровським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 24.01.2017 р., у [PERSON], що проживає за адресою : [INFO] та не перебуває у зареєстрованому шлюбі, у вказаному медичному закладі 09 лютого 2017 року народилася дитина [PERSON], батьком якої є [PERSON]. Пунктом 2 глави 1 розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. за № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 р. № 3307/5), встановлено, що підставою для державної реєстрації народження дитини, яке відбулося в медичному закладі, до органів реєстрації необхідно подати медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. № 545. Це свідоцтво подається, якщо дитина народилась на території України. Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», та розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», з 2014 року на території міста Донецьк Донецької області проходить антитерористична операція й офіційно встановлений особливий правовий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Окрім цього, наказом Міністерства юстиції України № 953/5 від 17 червня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях, у тому числі у м. Донецьку Донецької області. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому чинним законодавством України. У звязку з цим будь-який акт (рішення, документ), виданий зазначеними органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», тимчасово, на три роки з для набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визнаються рішенням Верховної ради України. Постановою Верховної ради України від 17.03.2015 р. № 252-VІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19.09.2014 р. Відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 р. № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України визнані Верховною Радою України тимчасово окупованими. Відповідно до частини другої, частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», у державній реєстрації може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України. Таким чином, надані заявницею вищевказані медичне свідоцтво про народження №40 від 07.02.2017 р. (ф. № 103/у) та свідоцтво про народження серії ДНР № 027525 від 24.01.2017 р. згідно чинного законодавства України вважаються недійсними. Разом з тим, вирішуючи дану справу, суд бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», в якому містяться розяснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. З наданих суду письмових пояснень [PERSON], місце проживання якої зареєстровано за адресою: Донецька обл.., [ADDRESS], та письмових пояснень [PERSON], місце проживання якої зареєстровано за адресою: [INFO], м-н 4, б. №15, кв. 3, вбачається, що останні підтверджують той факт, що заявниця [PERSON] 09.01.2017 року народила дівчинку [PERSON], яка до теперішнього часу проживає з матірю. Наведені вище докази в їх сукупності дозволяють суду зробити висновок про те, що 09 січня 2017 року в м. Донецьку у заявниці [PERSON], яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, народилася дитина [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На підставі викладеного і

Outcome: approved