Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт участі та виконання нею заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони медичної служби Чорнобильської АЕС 26-27 квітня 1986 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1986 році вона працювала на посаді старшої медичної сестри терапевтичної служби поліклініки МСЧ-126 Чорнобильської АЕС і 26-27 квітня 1986 року була залучена до виконання заходів Цивільної оборони стосовно ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування медичної служби Чорнобильської АЕС, які полягали в проведені йодопрофілактики жителів м. Прип'ять та надання медичної допомоги ураженим радіацією. Заявник є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та має 3-ю групу інвалідності пов'язану з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Встановлення факту участі та виконання нею заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони медичної служби Чорнобильської АЕС 26-27 квітня 1986 року необхідно заявнику для отримання статусу інваліда війни, що змушує її звернутись з даною заявою до суду. У судове засідання представник заявника [PERSON] не з'явився, направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що він підтримує вимоги заявника та просить суд їх задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується заява. Представник Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті не скористався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу у відсутність нез'явившихся осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи серії [NUMBER] виданого 18.11.1997 року Державною адміністрацією м. Києва (а.с. 4). Згідно довідки МСЕ №146715 від 18.12.1995 року [PERSON] має третю групу інвалідності у зв'язку із захворюванням пов'язаним із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 5). Відповідно до маршрутного листа виданого 15.07.2016 року начальником об'єкту ЦО головним лікарем бувшої у 1986 році медико-санітарної частини №126 м. Прип'ять [PERSON], [PERSON] працювала на посаді старшої медичної сестри терапевтичної служби поліклініки МСЧ-126 Чорнобильської АЕС і 26-27 квітня 1986 року була залучена до виконання заходів Цивільної оборони стосовно ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: розповсюджувала препарати (калій йод) серед працівників МСЧ-126 та жителів м. Прип'ять, приймала терапевтичному відділенні та надавала медичну допомогу ураженим радіацією, проводила дезактивацію приміщень та медобладнання (а.с. 7). 06.12.2016 року заявник [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, надавши необхідні документи, а також, посилаючись на те, що відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи, які залучалися до складу формувань Цивільної оборони, та які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Листом Управління від 13.12.2016 року № 37/09-27251 заявнику було відмовлено з тих підстав, що нею не було надано документів, підтверджуючих факт залучення її до формувань ЦО. Згідно із ст.. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно до наказу Чорнобильської атомної електростанції Міністерства енергетики і електрофікації СРСР від 19.04.1985 року №7с створені служби цивільної оборони серед ряду підприємств, в тому числі Медико-санітарна частина 126 (а.с. 9-14). Листом Міністерства енергетики та електрифікації СРСР та його Всесоюзного виробничого об'єднання по атомній енергетиці від 06.12.1982 року № 672с «Об использовании нормативных документов по вопросам защиты персонала и населения в случае аварии на АС», адресований директору Чорнобильської АЕС [PERSON], роз'яснено, що ліквідація наслідків радіаційних аварій може проводитися персоналом або в складі звичайної цехової структури, або структури ЦО. Перехід роботи персоналу в структуру ЦО являється обов'язковим при виникненні гіпотетичної аварії на АС чи введені періоду «Загальної готовності ЦО» (а.с.15-16). Як убачається із довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.11.2016 року № 01.01-14/1977-2, відповідно до чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111-1976 рокуЦивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР: в тому числі чоловіки у віці від 16 до 60 років за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони (а.с. 6) За положенням ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією Чорнобильської катастрофи. Підставами для визнання особи інвалідом війни є наявність двох складових умов: 1) особа повинна бути залучена до складу формувань цивільної оборони; 2) особі повинен бути встановлений статус особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту того, що заявник виконувала заходи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. А відтак, заявлені вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved