Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Заявники звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу. Заява обґрунтована тим, що зареєстрували шлюб 26.10.2002 року, в якому народилось двоє дітей. Сімейне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені. Заявники досягнули згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дітей. Відповідно до домовленості діти залишаються проживати з матірю. Будь-які спори щодо майна відсутні. Заявники подали спільну заяву про розгляд справи без їх участі, підтримуючи вимоги заяви про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 56 СК України не допускається примушування до збереження шлюбних відносин. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Нормами ч.3 ст.234 ЦПК України встановлено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 ,,Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 087795 від 26.10.2002 року сторони зареєстрували шлюб 26.10.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 26.10.2002 року зроблено запис за № 1507. Відповідно до копії свідоцтва про народження І-НМ № 083155 від 02.11.2007 року сторони є батьками [PERSON] [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження І-НМ № 189282 від 28.08.2003 року сторони є батьками [PERSON] [INFO]. 23.02.2016 року заявники уклали договір про участь у вихованні та утриманні дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що заяву обґрунтовано належними правовими підставами, а тому спільна заява про розірвання шлюбу, яка подана в порядку окремого провадження підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved