Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Заявник просить встановити факт, що вона є дочкою [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що заявник та її мати [PERSON] , 1935 року народження, не можуть скористатися своїм правом на укладення договору дарування, котрий має місце під час дарування матір`ю дочці, так як їх дошлюбні прізвища є відмінними, у зв`язку з чим необхідним є встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. При підготовці документів для можливості укладення вищевказаного правочину, нотаріусом виявлені помилки у правовстановлюючих документах. Зокрема, у Свідоцтвах про народження та про укладення шлюбу заявника містяться розбіжності у написанні прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] ». У записі акту про народження матері за №14 від 28.08.1935 року вказано прізвище « [PERSON] ». Встановлення юридичного факту необхідно для укладення правочину. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, заяву підтримує та просить не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а. с. 16). Представник заінтересованої особи Сквирської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, Міський голова надав суду заяву в якій просять суд справу слухать у відсутність представника ради, вимоги заяви підтримують та просить не проводити фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. 17). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що заявник [PERSON] , 1961 року народження, та її мати [PERSON] , 1935 року народження, не можуть скористатися своїм правом на укладення договору дарування, який має місце під час дарування матір`ю дочці, так як їх дошлюбні прізвища є відмінними, у зв`язку з чим необхідним є встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. При підготовці документів для можливості укладення вищевказаного правочину, нотаріусом виявлені помилки у правовстановлюючих документах. Зокрема, у Свідоцтвах про народження та про укладення шлюбу заявника містяться розбіжності у написанні прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] ». У записі акту про народження матері за №14 від 28.08.1935 року вказано прізвище « [PERSON] » (а.с.8,11). Крім того, заявник після заміжжя 04.07.1981 року змінили своє прізвище на « [PERSON] ». ЇЇ мати після одруження 23.06.1982 року змінили своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.9,10 копії свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER] та копія Свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER]). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (дочка та мати) доведеним, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. Встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, оскільки необхідно для укладання правочину. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved