Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Заявник Тополинська сільська рада Нікольського району Донецької області звернулася до суду з заявою в якій просить визнати земельну ділянку площею 5,74 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області, яка належала померлій [PERSON], [INFO] відумерлою спадщиною та передати відумерлу спадщину територіальній громаді с. Тополине Нікольського району Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог, в поданій заяві з урахуванням уточнень зазначає, що [PERSON] померла [INFO]. У власності останньої залишилась земельна ділянка розміром площею 5,74 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області. Земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії [NUMBER]. Спадкоємці за заповітом і за законом у померлої відсутні. На підставі ст. 1277 ЦК України та ст. 278 ЦПК України вважає, що зазначена земельна ділянка повинна бути визнана судом відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади с. Тополине Нікольського району Донецької області. Представник заявника Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області Лошаков Є.М. під час судового розгляду справи заяву з урахуванням уточнень по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Також суду пояснив, що [INFO] померла гр. [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, що розташована на території Тополинської сільради розміром 5,74 га, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Після її смерті спадкоємці відсутні, а тому зазначена спадщина у виді земельної ділянки на підставі ст. 1277 ЦК України має бути визнана відумерлою спадщиною та передана у власність територіальної громади, а саме органу місцевого самоврядування Тополинської сільради. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, статтями 1216 - 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу. Згідно ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відмерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] народилася [INFO] у сел. Юнком м. Єнакієво Донецької області, та з 28.04.1999 року зареєстрована в [ADDRESS] Відповідно відомостей Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області від 27.11.2017 року та від 11.12.2017 року [PERSON] мешкала на території Тополинської сільради до 14.12.2006 року та з цього часу була знята з реєстрації місця проживання. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 24.07.2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 5,74 га, що розташована на території Тополинської с. ради Володарського району Донецької області. Відповідно витягів зі Спадкового реєстру № 49817184 та № 49817205 від 10.11.2017 року інформація про спадкові справи та заповіти у спадковому реєстрі за параметрами запиту щодо [PERSON] (дата смерті: [INFO]) відсутня. Відповідно листа Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 2661/15.47-96 від 12.12.2017 року в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про смерть № 1462 від 29.10.2010 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області на [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. Надати копію актового запису про смерть неможливо у зв'язку зі зберіганням його на тимчасово непідконтрольній території України. Під час розгляду справи не знайшла свого підтвердження та обставина, що мало місце відкриття спадщини [PERSON], оскільки належні докази того, що остання померла або визнана у встановленому законом порядку померлою особою відсутні, а тому підстав для визнання земельної ділянки власником, якої згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 24.07.2006 року є [PERSON] немає, в зв'язку з чим вимоги Тополинська сільська рада Нікольського району Донецької області є безпідставними і задоволенню не підлягають. Між тим слід зазначити, що заявником на підтвердження доводів з приводу того, що [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина не надано жодних доказів, а вжитими судом заходами отримати належні з цього приводу докази не представилося можливим. Даючи оцінку наявному в матеріалах справи листу Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 2661/15.47-96 від 12.12.2017 року, щодо наявності в реєстрі актового запису про смерть гр. [PERSON] слід зазначити наступне. Так, відповідно положень ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Главою 5 ЦПК України визначені основні положення про докази, зокрема ч.2 ст. 78 цього Кодексу передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на зазначене, враховуючи, що смерть особи може бути підтверджена тільки певними доказами (актовий запис про смерть, свідоцтво про смерть), а не будь якими іншими (покази свідків, довідки, листи, тощо), суд не бере до уваги вищезазначений лист Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 2661/15.47-96 від 12.12.2017 року як належний доказ смерті [PERSON] Інші наявні в матеріалах справи письмові докази не підтверджують обставину, щодо смерті [PERSON] та не спростовують висновків суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed