Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Заявник Орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до суду в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] з заявою про встановлення факту батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що на первинному обліку служби у справах дітей, як дитина, позбавлена батьківського піклування, перебуває неповнолітній [PERSON] , який народився [INFO] . До служби у справах дітей надійшло повідомлення від Черкаської місцевої прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» неповнолітньому [PERSON] , [INFO] . У неповнолітнього відсутні документи, які посвідчують його особу, [PERSON] взагалі не має реєстрації народження з органах ДРАЦС. Інформація про реєстрацію місця проживання, про походження дитини та паспортні дані відсутні, хоча неповнолітній досяг 14-річного віку та мав право отримати паспорт громадянина України. Вказують, що при складанні 14.12.2018 Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, зі слів неповнолітнього, до утримання в слідчому ізоляторі, він постійно проживав з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] потім по [ADDRESS] . Разом з ними проживала співмешканка [PERSON] - [PERSON] . З її слів, [PERSON] помер [INFO] . Орган опіки та піклування м. Черкаси не має можливості отримати свідоцтво про його смерть, у зв`язку з відсутністю встановленого факту батьківства. Матір неповнолітній не знає, ніколи її не бачив, зі слів [PERSON] , якого неповнолітній називає «батьком», вона залишила його одразу після народження і надалі його вихованням займався [PERSON] . Відомо, що у [PERSON] є старший син [PERSON] . Доказом на підтвердження визнання [PERSON] факту батьківства є те, що неповнолітній з народження проживав з [PERSON] , який займався вихованням, утриманням сина. [PERSON] [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад, навчався в Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 (з 01.09.2012 по 18.03.2016) та в Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 25 (з 01.09.2008 по 25.08.2011, потім знову з 18.03.2016 та отримав 09.06.2017 свідоцтво про базову середню освіту). [PERSON] визнавав себе батьком дитини з народження, в навчальних закладах, діяв як законний представник дитини, про що свідчать заяви, з якими він звертався, як батько [PERSON] (заява [PERSON] на ім`я директора ЗОШ № 2 про зарахування [PERSON] до школи від 30.08.2012; заява [PERSON] на ім`я директора ЗОШ № 25 про зарахування [PERSON] до школи від 18.03.2016; заява [PERSON] на ім`я директора Геронимівської ЗОШ про зарахування [PERSON] до школи від 31.08.2011). За інформацією Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 25 та Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, [PERSON] цікавився навчанням сина, приходив до школи, тісно спілкувався з власними керівниками дитини [PERSON] (Черкаська :ОШ № 25), [PERSON] (Черкаська ЗОШ № 2) відвідував батьківські збори, приходив на шкільні та класні свята. Інколи до школи замість [PERSON] приходила співмешканка батька - [PERSON] , яка залучена до розгляду справи в якості зацікавленої особи. Щодо поведінки дитини в школі періодично виникали питання, тому інформація адміністрації ЗОШ № 2 відносно учня 8-В класу [PERSON] , який проживає разом з батьком [PERSON] та співмешканкою батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заслуховувалась 09.03.2016 на засіданні Ради профілактики служби у справах дітей Черкаської міської ради на яку, як батько з`явився [PERSON] та пояснив, що буде вирішувати питання щодо переведення сина до ЗОШ № 25. В навчальні заклади та інші установи [PERSON] надавалась копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 17.12.2001, проте за інформацією Черкаського міського ж тлілу ДРАЦС, зазначене свідоцтво про народження відділами державної реєстрації актів цивільного стану м. Черкаси не видавалося. [PERSON] , [INFO] як батько [PERSON] звертався до Черкаського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управляння юстиції у Черкаській області з заявою про реєстрацію народження дитини, видачу свідоцтва про народження [PERSON] , але вирішити питання не зміг у зв`язку з відсутністю на це правових підстав (відповідь Черкаського міського відділу ДРАЦС від 21.12.2017 № 4710/15.3-04.5). Тому неповнолітній на час виявлення так і не мав жодного документу, що посвідчував його особу та походження. Іншого способу, крім як у судовому порядку, встановити факт батьківства законодавством не передбачено. Тому, змушені звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.09.2019 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження з повідомленням осіб. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування м. Черкаси в інтересах дитини - за довіреністю [PERSON] заяву підтримала та просила про її задоволення. Суду пояснила, що після вчинення кримінальних правопорушень [PERSON] його стосунки з [PERSON] погіршились. Останній рік життя [PERSON] хворів, службі у справах дітей Черкаської міської ради пояснював, що не має фінансової можливості звертатися до суду для встановлення батьківства, більшість часу проводив в медичних закладах на лікуванні. Встановлення факту батьківства необхідне для внесення змін до актового запису про народження [PERSON] із зазначенням в графі батько» померлого [PERSON] , щоб підтвердити їх спорідненість. Представник Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з`явився, скерував ло суду заяву про розгляд справи без участі представника, при розгляді справи покладалися на розсуд суду. Заінтересовані особи [PERSON] , скерувала заяву про розгляд справи у її відсутність, [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Заслухавши думку представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України ( 2006-07 ). Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В даному випадку, неповнолітній перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Черкаської міської ради, яка згідно з ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» є уповноваженою представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах у їх і відносинах з підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності. В ст. 53 КпШС зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно з нормами вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з ст. 55 КпШС, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Судом встановлено, що на первинному обліку служби у справах дітей, як дитина, позбавлена батьківського піклування, перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що до служби у справах дітей надійшло повідомлення від Черкаської місцевої прокуратури про неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , в якому зазначалося, що щодо неповнолітнього порушені кримінальні справи та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор». У неповнолітнього відсутні документи, які посвідчують його особу. Згідно з довідкою Черкаського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управляння юстиції у Черкаській області від 19.10.2018 № 6202/161-01.11, неповнолітній [PERSON] не має реєстрації народження в органах ДРАЦС. Інформація про реєстрацію місця проживання, про походження дитини та паспортні дані відсутні, хоча неповнолітній досяг ' 4-річного віку та мав право отримати паспорт громадянина України. ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» 14.12.2018 складений Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену пилину та її доставку. У зв`язку з тим, що дитина залишилася без батьківського піклування та потребувала соціального захисту виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийняте рішення від 29.01.2019 № 92 «Про реєстрацію народження покинутої дитини». Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, 05.02.2019 видане свідоцтво про народження [PERSON] , серії [NUMBER] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, виданого 05.02.2019 Черкаським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управляння юстиції у Черкаській області, державна реєстрація проведена відповідно до частини другої статті 135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 12.02.2019 № 146 неповнолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. За інформацією ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», на даний час повнолітній [PERSON] звільнений з установи. При складанні 14.12.2018 Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, зі слів неповнолітнього, до утримання в слідчому ізоляторі, він постійно проживав з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] потім - [ADDRESS] . Разом з ними проживала співмешканка [PERSON] - [PERSON] . З її слів, [PERSON] помер [INFO] . Орган опіки та піклування м. Черкаси не має можливості отримати свідоцтво про його смерть, у зв`язку з відсутністю встановленого факту батьківства. Матір неповнолітній не знає, ніколи її не бачив, зі слів [PERSON] , якого неповнолітній називає «батьком», вона залишила його одразу після народження і надалі його вихованням займався [PERSON] . Відомо, що у [PERSON] є старший син [PERSON] . Вказані факти підтверджуються наявними доказами по справі. Доказом на підтвердження визнання [PERSON] факту батьківства є те, що неповнолітній з народження проживав з [PERSON] , який займався вихованням, утриманням сина. [PERSON] [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад, навчався в Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 (з 01.09.2012 по 18.03.2016) та в Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 25 (з 01.09.2008 по 25.08.2011, потім знову з 18.03.2016 та отримав 09.06.2017 свідоцтво про базову середню освіту). [PERSON] визнавав себе батьком дитини з народження, в навчальних закладах, діяв як законний представник дитини, про що свідчать заяви, з якими він звертався, як батько [PERSON] (заява [PERSON] на ім`я директора ЗОШ № 2 про зарахування [PERSON] до школи від 30.08.2012; заява [PERSON] на ім`я директора ЗОШ №25 про зарахування [PERSON] до школи від 18.03.2016; заява [PERSON] на ім`я директора Геронимівської ЗОШ про зарахування [PERSON] до школи від 31.08.2011). За інформацією Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 25 та Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, [PERSON] цікавився навчанням сина, приходив до школи, тісно спілкувався з класними керівниками дитини [PERSON] (Черкаська ЗОШ № 25), [PERSON] (Черкаська ЗОШ № 2) відвідував батьківські збори, приходив на шкільні та класні свята. Інколи до школи замість [PERSON] приходила співмешканка батька - [PERSON] . Факт спілкування [PERSON] з класними керівниками та вчителями підтвердили в судовому засіданні свідок [PERSON] (класний керівник ЗОШ № 25). Щодо поведінки дитини в школі періодично виникали питання, тому інформація адміністрації ЗОШ № 2 відносно учня 8-В класу [PERSON] , який проживає разом з батьком [PERSON] та співвмешканкою батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заслуховувалась 09.03.2016 на засіданні Ради профілактики служби у справах дітей Черкаської міської ради на яку, як батько ї з`явився [PERSON] та пояснив, що буде вирішувати питання щодо переведення сина до ЗОШ № 25. Даний факт підтверджено наявним в матеріалах справи витягом з протоколу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є товаришем померлого та хрещеним батьком [PERSON] , підтвердив факт визнання [PERSON] батьківства та повідомив, що він постійно вітав свого похресника з днем народження, за сімейними традиціями [PERSON] разом із сином ходили до нього на різдвяні та інші свята у гості. [PERSON] , як батько [PERSON] , 24.10.2017 звертався до Черкаського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управляння юстиції у Черкаській області із заявою про реєстрацію народження дитини, видачу свідоцтва про народження [PERSON] , але вирішити питання не зміг у зв`язку з відсутністю на це правових підстав (відповідь Черкаського міського відділу ДРАЦС від 21 2.2017 № 4710/15.3-04.5). З пояснень представника заявника, після вчинення кримінальних правопорушень [PERSON] його стосунки з [PERSON] погіршились. Останній рік життя [PERSON] хворів, пояснював, що не має фінансової можливості звертатися до суду для встановлення батьківства, більшість часу проводив в медичних закладах на лікуванні. Дані покази, на думку суду, є послідовними, сумнівів не викликають, а тому, на думку суду, заслуговують на увагу. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд доходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту батьківства померлого [PERSON] по відношенню до [PERSON] , оскільки встановлення даного факту необхідне для внесення змін до актового запису про народження із зазначенням в графі «батько» померлого [PERSON] , щоб підтвердити їх спорідненість. При таких обставинах, суд задовольняє заяву в повному обсязі.

Outcome: approved