Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Заявники через представника [PERSON] звернулись до суду з заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просять встановити факт народження їхнього сина [PERSON], який народився 29.03.2016 року в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, мати\~ [PERSON], батько \~[PERSON]. Заявники зазначили, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі та 29.03.2016 року від цього шлюбу народилась дитина чоловічої статі - [PERSON] в клінічній лікарні «ім..[PERSON]» у м. Сімферополь, АР Крим, там заявниця отримала медичне свідоцтво про народження сина серії 35 №006498. На території України заявники через представника звернулись до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області з заявою про проведення реєстрації народження дитини у відповідності з законодавством України, оскільки заявники є громадянами України, але отримали відмову, у звязку з тим, що ними не предявлено медичне свідоцтво про народження дитини, зазначеної форми. Просять встановити факт народження дитини. Заявники в судове засідання не зявилась, від представника заявників [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні заяви.\~\~ Представник заінтересованої особи - Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заперечень по справі не має. Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.1994 року відділом відділом РАЦС Сакського міськвиконкому Республіки Крим зареєстровано шлюб між заявниками, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб,актовий запис № 162. /а.с.13/. Від шлюбу 29.03.2016 року у них народився син, про що свідчить Медичне свідоцтво про народження серії 35 №006498 від 31.03.2016 року, видане клінічною лікарнею «ім..[PERSON]» у м. Сімферополь, в якому зазначено місце народження м. Сімферополь, Крим /а.с.14,15/. Також, судом встановлено, що заявники є громадянами України /а.с.5-11/. З метою реєстрації народження дитини заявники через представника [PERSON] звернулись до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області, однак їм було відмовлено у вказаній реєстрації, оскільки ними не були надані встановленого зразка документи, які підтверджують факт народження дитини. /а.с.28/ Згідно до п. 4ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545(z1150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о (z1151-06), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (z1150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. З наданої медичного свідоцтва про народження, виданого клінічною лікарнею «ім..[PERSON]» у м. Сімферополь, вбачається, що вказаний заклад підпорядковується Російській Федерації, на яку як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права, покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбаченост.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно дост.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим … реалізації прав і свобод людини і громадянина. Статтею\~9 ч.2,3,4цьогоЗакону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст.17 ч.1 цього\~Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що Медичне свідоцтво про народження серії 35 №006498 від 31.03.2016 року, видане клінічною лікарнею «ім..[PERSON]» у м. Сімферополь, тобто органом, який створений та діє у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 2ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, оскільки заявниця не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи, передбачені законодавством України, з метою захисту їхньої законних прав та інтересів, як громадян України, прав їхньої дитини, суд вважає необхідним встановити факт народження [PERSON], який народився 29.03.2016 року в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, мати\~ [PERSON], батько \~[PERSON]. Також з метою захисту прав заявників та їх дитини, суд вважає можливим відповідно до статті 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої Законом України № 69-V від 03.08.2006 року, та ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved