Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою, в якій з урахуванням поданих уточнень, просить встановити факт його проживання з [PERSON], 29.09.1936р.н., однією сімєю не менш як пять років з 1987р. до часу смерті [PERSON] 04.03.2006р. у квартирі по вул.Стрийська, 81/12 у м.Львові. В обгрунтування заяви покликається на те, що у 1987р. він познайомився з [PERSON], 29.09.1936р.н., коли їй потрібна була допомога в облаштуванні квартири на вул.Стрийська, 81/12 у м.Львові, у якій вона проживала, а саме зварити конструкції на балконі. Вказує, що з того моменту коли вони познайомились ближче, стали проживати разом та вести спільне господарство. Протягом спільного сумісного життя вони жили в злагоді, взаєморозумінні, спільно несли витрати по оплаті за квартиру і на господарські та побутові потреби, а також їздили на дачу в [PERSON], де господарювали на земельній ділянці. 01.04.2001р. вони зареєстрували церковний шлюб, про що в книзі реєстрації вінчань Храму Непорочного Зачаття Пресвятої Богородиці, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.І.Франка, 56, зроблено відповідний запис. Крім того, за згоди [PERSON], 11.04.2005р. він був зареєстрований у [INFO], яка належала [PERSON] на праві приватної власності згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим Квартирно-експлуатаційною частиною району 14.07.1993р. та зареєстрованим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 2391. З моменту виявлення у [PERSON] раку легень, він доглядав останню, надавав необхідну допомогу, купував ліки та опікувався дружиною до її смерті. 04 березня 2006р. [PERSON] померла, і він з своєї сторони організував та оплатив її поховання в с.Бринці-Церковні Жидачівського району Львівської області. Після смерті [PERSON] він продовжував проживати у [INFO] та оплачувати комунальні послуги, які надавались у цю квартиру, у нього залишились усі її документи, в тому числі оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, закордонний паспорт тощо, а також особисті речі. Інші особи разом з ними у вищезгаданій квартирі на час смерті [PERSON] не проживали та відповідну заяву про прийняття її спадщини в нотаріальну контору не подавали. Однак, як згодом було розяснено нотаріусом, наявність факту укладення між ним із [PERSON] церковного шлюбу недостатньо для оформлення спадкових прав, а тому необхідно долучити до поданих документів документ, який засвідчує наше спільне проживання з спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. В позасудовому порядку встановити даний факт не далося можливим. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, дав пояснення, аналогічні змісту уточненої заяви, просить встановити факт проживання однією сімєю заявника з [PERSON] та задоволити заяву. Представник зацікавлений особи Львівської міської ради в судовому засіданні в судовому засіданні зазначив, що при розгляді даної справи покладається на розсуд суду та просить винести законне та обгрунтоване рішення. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні проти заяви [PERSON] не заперечив, вважає таку підставною та не вбачає перешкод для її задоволення. Від зацікавленої особи Шостої Львівської державної нотаріальної контори надійшла заява за змістом якої просять слухати справу за відсутності представника установи, та при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, при цьому подала до суду заяву у якій підтверджує факт проживання заявника [PERSON] з [PERSON] однією сімю, а вказані у заяві [PERSON] обставини повністю відповідають дійсності, вважає, що така заява повністю повинна бути задоволена, при цьому просить проводити розгляд даної справи у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків [PERSON] та [PERSON], зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до вимог ст.256 ЦПК України, суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON], 29.09.1936р.н., яка померла 04.03.2006 року (свідоцтво про смерть серії І-СГ № 049193 від 11.03.2006р.), та заявник [PERSON], 09.01.1940р.н., проживали разом однією сімєю понад двадцять років у спільній квартирі [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно несли витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги і на господарські та побутові потреби. Як вбачається з довідки виданої 11.01.2016р. настоятелем храму ЧНІ о.[PERSON], 01.04.2001р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували церковний шлюб, про що в книзі реєстрації вінчань Храму Непорочного Зачаття Пресвятої Богородиці, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.І.Франка, 56, зроблено відповідний запис. Свідки [PERSON] та [PERSON], в своїх показах чітко вказали, що знають заявника [PERSON] та померлу [PERSON] як своїх сусідів по будинку, характеризують їх лише з позитивної сторони та стверджують, що останні протягом тривалого часу спільно проживали однією сімю, вели спільне господарство, разом святкували усі свята та визначні події. Свідчення свідків не протирічать доказам, які є в матеріалах справи та були досліджені в судовому засіданні. Обставини постійного проживання заявника з померлою [PERSON] однією сімєю також стверджуються довідкою форми №2 з місця проживання про склад сімї і прописку № 6540 виданою 03.12.2015р. ЛКП «Бондарівка», згідно якої, окрім [PERSON] та [PERSON], у квартирі [ADDRESS], також значилась дружина заявника [PERSON], яка дійсно була зареєстрована та проживала за даною адресою з 25.01.1984р. до дня смерті; знята з реєстрації місця проживання 13.11.2015р. При цьому, вказана квартира належала [PERSON] на праві приватної власності згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим Квартирно-експлуатаційною частиною району 14 липня 1993 року та зареєстрованим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 2391. Відповідно до п.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів спадкової справи № 354/2015, заведеної Шостою Львівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], вбачається, що з заявою про прийняття спадщини 17.11.2015р. звернувся лише заявник [PERSON], що стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №42150764 від 17.11.2015р. Інші спадкоємці від свого права на спадщину відмовились. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Беручи до уваги вищевстановлені обставини та враховуючи, що заявник та [PERSON] протягом двадцяти років до часу смерті останньої проживали однією сімєю, заінтересованими сторонами даний факт не оспорюються, а також з огляду на те, що встановлення вказаного факту необхідно для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що заява підставна та повністю підлягає задоволенню.

Outcome: approved