Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вимогами: встановити факт народження дитини [PERSON], дата народження 20 грудня 2017 року, місце народження Україна, [PERSON] Крим, у матері [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], та батька [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який зареєстрований та мешкає за адресою: вул.Покровська,71, смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що 15 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області. Заявники проживали однією сімєю в місті Ялта АР Крим без реєстрації шлюбу, у звязку з тимчасовою окупацією Автономної [PERSON] Крим. 20 грудня 2017 року у них народився син - [PERSON]. Його народження зареєстроване Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим, 26 грудня 2017 року видано свідоцтво про народження серії І-АЯ № 762482. Оскільки, [PERSON] Крим з 20 лютого 2014 року є тимчасово окупованою територією, свідоцтво про народження від 26 грудня 2017 року, що видане незаконними органами влади Автономної [PERSON] Крим, є недійсним та не створює правових наслідків. 10 Травня 2018 року заявники звернулися до Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для поновлення актового запису про народження дитини, на що отримали письмову відмову у реєстрації народження дитини, оскільки вище наведене свідоцтво про народження дитини є недійсним. Враховуючи наведене, заявникидокументально не можуть реалізувати свої батьківські права. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали вимоги і просять їх задовольнити за обставин та з підстав, викладених в заяві. Представник заінтересованої особи Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо заявлених вимог суду не надав. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Допитана в судовому засідання [PERSON], відповідно до вимог ст..92 ЦПК України, як свідок, суду підтвердила про обставини народження 20 грудня 2017 року в місті Ялта АР Крим її сина [PERSON], видачі свідоцтва про народження дитини 26 грудня 2017 року Ялтинським міським відділом записів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства Юстиції [PERSON] Крим. Вказала, що батьком її сина є [PERSON], однак на час народження дитини вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, в порядку, встановленому законами України, оскільки з 20 лютого 2014 року АР Крим є окупованою територією. 15 березня 2018 року, повернувшись на територію України, зареєстрували шлюб у встановленому законом порядку. Допитаний як свідок [PERSON] відповідно до вимог ст..92 ЦПК України, дав суду аналогічні покази, підтвердив свою згоду на те, щоб він був записаний батьком дитини. Покази свідків є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, підтверджують обставини, які викладені в заяві. Із досліджених судом письмових доказів встановлено наступне. Згідно паспорту громадянина України № 001794844 (орган видачі 2336, дата видачі 23 квітня 2018 року) [PERSON] народилася 05 грудня 1981 року в місті Донецьк Донецької області, Україна. [PERSON] народився 26 лютого 1991 року в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області, Україна, згідно паспорту громадянина України серії СМ № 914266, виданого 26 лютого 2007 року Приазовським РВ ГУМВС України в Запорізькій області. Його місце проживання зареєстроване з 12.06.2010 року за адресою: вул. Покровська (Леніна),71 смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області. 18 серпня 2017 року між Тітовою (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], яка народилася 05 грудня 1981 року в місті Донецьк Донецької області, та [PERSON], який народився 26.02.1991 року в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області, укладений шлюб, який зареєстровано Ялтинським міським відділом записів Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства Юстиції [PERSON] Крим, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АЮ № 575730 від 18.08.2017р. Згідно свідоцтва про народження серії І-АЯ № 762482, виданого 26 грудня 2017 року Ялтинським міським відділом записів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства Юстиції [PERSON] Крим, [PERSON] народився 20 грудня 2017 року в м.Ялта Республіки Крим, Російської Федерації, про що 26 грудня 2017 року складений запис про народження № 1343. В свідоцтві про народження батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON], які на час народження дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі, відповідно до законів України. 15 Березня 2018 року Тітова (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (свідоцтво про шлюб серії І-ЖС № 213437 від 15.03.2018 року). Відповідно до медичного свідоцтва про народження серії 35 № 024800, виданого 22 грудня 2017 року Ялтинським родильним будинком Міністерства охорони здоровя та соціального розвитку Російської Федерації, 20 грудня 2017 року о 14 годині 20 хвилин народився хлопчик у матері [PERSON], [INFO]. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації народження № 576/17.27-06-106 від 10 травня 2018 року, виданої Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, документ предявлений заявником свідоцтво про народження серії І-АЯ № 762482, виданого 26 грудня 2017 року Ялтинським міським відділом записів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства Юстиції [PERSON] Крим, згідно Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним і не створює правових підстав. Статтями 1-3 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України встановлено, що [PERSON] Крим є тимчасово окупованою територією. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Даючи оцінку допустимості доказів наведених вище документів, виданих органами АР Крим, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної [PERSON] Крим та м.Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. А відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про народження (дату, місце, відомості про батьків) [PERSON], які зазначені у свідоцтві про народження, виданому на окупованій території АР Крим, оскільки наведені обставини узгоджуються і підтверджуються медичним свідоцтвом про народження дитини, даними зазначеними в заяві та паспортах заявників. Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органам державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Суд керується також положеннями ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно ст..122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини. (ст. 125 СК України) Частина 1 ст. 126 СК України передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі одного із документів, передбачених у\~пункті 2\~цієї глави, а походження дитини від батька визначається за\~заявою матері та батька дитини про визнання батьківства (п.14). Власне ім'я дитини визначається за згодою батьків (п.22). По батькові дитині присвоюється за власним іменем батька (п.23). Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заяви, які є обґрунтованими і підтверджені, дослідженими в судовому засіданні доказами. Встановлення факту народження має юридичне значення для заявників, оскільки необхідне їм для оформлення свідоцтва про народження дитини.

Outcome: approved