Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Заявник звернулася в суд з заявою, у якій просив встановити факт смерті [INFO] року в місті Севастополь Автономної Республіки Крим [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Києва. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначила, що її син [PERSON] 28 червня 2015 року виїхав на запрошення своїх друзів до міста Севастополь Автономної Республіки Крим, та [INFO] року був знайдений мертвим, а причиною смерті стали тілесні ушкодження, отримані внаслідок падіння з висоти. По даному факту 03 липня 2015 року було видано довідку про смерть № 976, Свідоцтво про смерть із актовим записом №982 в реєстрі відділу РАГС Управління запису актів цивільного стану Гагарінського району м. Севастополя та медичне свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. Після смерті сина, розпочати процедуру відкриття спадщини заявнику не вдається, оскільки свідоцтво про смерть видано на території Республіки Крим та є недійсним і не створює правових наслідків, а тому змушена звернутися з заявою про встановлення факту смерті до суду. Заявник підтримала заяву про встановлення факту смерті, просила її задовольнити, посилаючись на викладені у заяві обставини. Від заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. Суд, врахувавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Оскільки документ, який виданий на території Республіки Крим є недійсним і не створює правових наслідків, заявник звернувся до суду. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про народження (а.с. 8) [PERSON] народився [INFO] року у м. Києві, батьком зазначено [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Відповідно до даних довідки Житлово-експлуатаційної дільниці №902 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 23.11.2015 року №3408 [PERSON] був зареєстрована і проживав в [ADDRESS] (а.с. 10). [INFO] року [PERSON] помер в м. Севастополі, Республіка Крим, що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 03 липня 2015 року, виданого Відділом записів актів громадянського стану Гагаринського району м. Севастополя Управління записів акту громадянського стану м. Севастополя (а.с. 11) та довідкою про смерть №976 (а.с.12). Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується наданими заявником доказами, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved