Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного мешкання на території України, заінтересована особа: Головне управління ДМС України у Донецькій області, посилаючись на те, що він народився 01 січня 1958 року у с. Сєвєрному Горковської області Російської Федерації. Місце його реєстрації: м.Маріуполь, провулок Банний, 5. 27 листопада 2015 року він звернувся до Лівобережного РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області, де йому відмовили у видачі паспорта громадянина України через відсутність доказів його належності до громадянства будь-якої держави. Оскільки визнання вказаного факту необхідно для отримання ним паспорту громадянина України, просить встановити факт його постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року. Факт постійного його проживання на території України підтверджується долученими до заяви копіями документів про навчання та іншими. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, та надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог. [PERSON] звертав увагу суду на те, що він в наступний час проживає в не чоловічих умовах, він не може влаштуватися в будинок інвалідів, оскільки не має паспорту, що унеможливлює його життя. Просив суд задовольнити заяву. Представник Головного управління ДМС України у Донецькій області на розгляд справи не зявився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] народився 01 січня 1958 року в с. Сєвєрного Воскресенського району Горковської області Російської Федерації, що підтверджується копією форми №1, виданою Управлінням державної міграційної служби України в Черкаській області та на підставі якої було видано паспорт серії V СР № 683993 від 07 квітня 1982 року Лисянським РВ УМВС Черкаської області. З копії атестату № 2394, виданого 15 липня 1975 року, вбачається, що 15 липня 1975 року [PERSON] закінчив міське професійне технічне училище № 33 м.Горлівки Донецької області по спеціальності електрогазозварювальник, що свідчить про проживання [PERSON] на території України в період навчання. Згідно довідки № 2/3/1 709 від 12 березня 2016 року, виданої Коломийською виправною колонією № 41 Управління ДПтС України в ІваноФранківській області, [PERSON] був засуджений 14 березня 1977 року Нікітівським районним судом м.Горлівки Донецької області. 30 березня 1984 року звільнений після відбуття строку покарання за адресою: м.Горлівка Донецької області, вулиця Пригородна, 9/1. Згідно довідки № 8336 з місця мешкання, виданої КП «Хімік» 24 листопада 2011 року, [PERSON] мешкає за адресою: м.Горлівка, вулиця Пригородна, будинок 9/1. Згідно довідки від 08 липня 2015 року, виданої в.о. начальника Орджонікідзевського районного відділу Маріупольського міського управління МВС України в Донецькій області, [PERSON] дійсно звертався до Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ із заявою про документування паспортом громадянина України замість втраченого паспорта, проведеною перевіркою встановлено, що [PERSON] втратив документ за особистою необережністю. Відповідно до довідки від 27 листопада 2015 року, виданої т.в.о. начальника Орджонікідзевського РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій областіі, [PERSON] дійсно звертався до Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ із заявою щодо встановлення особи та отримання паспорту, проведеною перевіркою встановлено, особу останнього, проте не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON] має реєстраційний номер облікової картки [NUMBER] та проживає за адресою: [INFO]. З копії посвідчення про взяття на облік за № 39, виданого 10 липня 2015 року, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі з обслуговування громадян без визначеного місця проживання як особа, яка не має постійного місця проживання, і переважне місцезнаходження якої може бути зареєстроване за адресою: [INFO]. Згідно довідки від 20 грудня 2016 року до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії АВ № 0707251 [PERSON] має ІІ групу інвалідності загального захворювання з 01 грудня 2016 року по 01 січня 2018 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] вона знає з 1990 року, коли він кожний рік приїжджав до її чоловіка у гості. Раніше її чоловік та [PERSON] разом відбували покарання в виправній колонії. Їй відомо, що [PERSON] на той час проживав в м. Горлівка, та працював на шахті. Свідок [PERSON] пояснив, що він знає [PERSON] з 1990 року, проживав він з дружиною в м.Маріуполі близько 15 років. За ст. 2 Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 8 жовтня 1991 року) громадянами України є: 1) особи, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не заперечують проти набуття громадянства України; 2) особи, які працюють за державним направленням, проходять військову службу або навчаються за межами України, за умови, якщо вони народилися чи довели, що постійно проживали на її території, не перебувають у громадянстві інших держав і не пізніш як через рік після набрання чинності цим Законом виявили бажання стати громадянами України; 3) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 16 квітня 1997 року) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак і які не є громадянами інших держав; 3) особи, які народилися або постійно проживали на території України, а також їх нащадки (діти, онуки), якщо вони на 13 листопада 1991 року проживали за межами України, не перебувають у громадянстві інших держав і до 31 грудня 2004 року подали у встановленому цим Законом порядку заяву про визначення своєї належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону. Згідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 18 січня 2001 року) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, судом за наслідком розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів судом встановлено, що заявник [PERSON], який прагне підтвердити свою належність до громадянства України, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. При цьому відомостей, що заявник є громадянином іншої держави не було винайдено судом. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявником доведено факт того, що [PERSON], який народився 01 січня 1958 року в с. Северного Воскресенського району Горковської області постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, на підставі чого заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved