Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] 23.07.2020 року звернулася у Сколівський районний суд Львівської області із заявою, в якій просить встановити факт, що Свідоцтво про право особистої власності на будівлі, видане на підставі рішення Виконкому Верхньосиньовидненської селищної Ради депутатів трудящих від 29.01.1958 року за № 2/30 та зареєстроване Самбірським міським бюро технічної інвентаризації 22.03.1958 року у реєстровій книзі під № 48 на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 23.07.2020 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження із визначенням дати судового засідання - 17.08.2020 року, 10.00 год.. Розгляд справи відбувся у судовому засіданні, котре було призначене на 17.08.2020 року о 10.00 год., без учасників справи. Заяву обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько заявниці - [PERSON] .. За життя йому на праві власності належав житловий будинок, розташований у [ADDRESS] ). Однак, у правовстановлюючому документі на вказаний житловий будинок, а саме Свідоцтві про право особистої власності на будівлі, виданому на підставі рішення Виконкому Верхньосиньовидненської селищної Ради депутатів трудящих від 29.01.1958 року за № 2/30 та зареєстрованому Самбірським міським бюро технічної інвентаризації 22.03.1958 року у реєстровій книзі під № 48, допущена помилка у прізвищі та по батькові батька, зокрема замість «[PERSON] » зазначено «[PERSON] », що не відповідає дійсності. На даний час заявниця не може прийняти спадщину після смерті батька, так як у правовстановлюючому документі на житловий будинок допущено помилку. За таких обставин, заявниця за захистом своїх спадкових прав була змушена звертатися до суду. Заявниця у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву вх. № 3725 від 05.08.2020 року, в якій вимоги заяви підтримала повністю, просила таку заяву задовольнити з підстав, що у ній викладені, а розгляд справи проводити без її участі. Заінтересована особа Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, однак в. о. селищного голови до початку судового засідання через канцелярію суду подав письмове клопотання вх. № 3869 від 13.08.2020 року, в якій просив розгляд заяви проводити у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку письмовим доказам, зібраним по справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Покійному батькові заявника на праві власності належав житловий будинок, розташований у [ADDRESS] ). Однак, у правовстановлюючому документі на вказаний житловий будинок, а саме Свідоцтві про право особистої власності на будівлі, виданому на підставі рішення Виконкому Верхньосиньовидненської селищної Ради депутатів трудящих від 29.01.1958 року за № 2/30 та зареєстрованому Самбірським міським бюро технічної інвентаризації 22.03.1958 року у реєстровій книзі під № 48, прізвище та по батькові власника зазначено «[PERSON] » замість «[PERSON] ». Суду заявником надані належно засвідчені копії свого паспорта громадянина України, свого свідоцтва про народження, будинкової книги, свого свідоцтва про укладення шлюбу та свого свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про смерть [PERSON] , а також довідку виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області вих. № 1507 від 22.07.2020 року, де прізвище та по батькові покійного батька заявника значиться як « [PERSON] ». Відтак, у згаданому вище правовстановлюючому документі на об`єкт нерухомого майна допущена помилка у прізвищі та по батькові власника, а саме «[PERSON] » замість « [PERSON] ». В силу п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Як роз`яснюється у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Судом беззаперечно встановлено, що організація, котра свого часу видала правовстановлюючий документ [PERSON] на належний йому житловий будинок у [ADDRESS] ), немає можливості внести до нього відповідні виправлення у прізвищі власника. У свою чергу, заявниця не може реалізувати своє право на спадкове майно, так як у вищевказаному правовстановлюючому документі, допущено помилку. Відтак, факт належності особі правовстановлюючого документа може бути встановлений у порядку окремого провадження. У цей-же час, згідно з роз`ясненнями, котрі містяться у пункті 18 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, котрі видають уповноважені на те органи, а є лише підставою для їх одержання. В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. За таких обставин, виходячи з інтересів особищодо захисту її майнових прав, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити факт належності Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого на підставі рішення Виконкому Верхньосиньовидненської селищної Ради депутатів трудящих від 29.01.1958 року за № 2/30 та зареєстрованого Самбірським міським бюро технічної інвентаризації 22.03.1958 року у реєстровій книзі під № 48 - [PERSON] , а ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків заявниці, зокрема буде служити підставою для реалізації нею своїх спадкових прав у спосіб, встановлений законом.

Outcome: approved