Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Заявник звернувся\~ до\~ суду\~ із\~ заявою про встановлення факту. В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON], не перебуваючи у шлюбі, 08.10.2017 року народила дівчинку [PERSON] у м. Донецьку. Народження дитини було зареєстровано у Донецькому центрі охорони материнства та дитинства. При зверненні до Центрального районного у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для перереєстрації народження дитини було розяснено, що на підставі наявного у заявниці Медичного свідоцтва про народження неможливо зареєструвати (перереєструвати) народження дитини. Перереєстрація народження з території, яка тимчасово непідконтрольна Україні провадиться на підставі лікарського свідоцтва про народження (або дубліката) лише встановленої форми, на якому проставлений кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, яка видає свідоцтво. Просив встановити факт, що [PERSON] 08.10.2017 року у м. Донецьку народила дівчинку.\~\~ Заявник та представник заявника [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні. Представник заінтересованої особи до залу судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в справі письмових доказів. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з медичним свідоцтвом про народження № 1655-дублікат від 23.10.2017 р., виданого у м. Донецьку, 08.10.2017 року [PERSON] народила дівчинку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Приписами п.1 та п.7 ч.1ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дівчинку. Враховуючи наведене,

Outcome: approved