Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що народилася 02 червня 1961 року в с.Євминка Остерського району Чернігівської області, про що Євминською сільською радою було видано відповідне Свідоцтво про народження 15 червня 1961 року серії IV-УР №308716. З 1987 року заявник переїхала проживати до [INFO] де проживає і на даний час за адресою: Чернігівська обл., м.Прилуки, вул.Лугова, буд.1. Після проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року заявник хоча й проживала на території України, але паспорт громадянина України не отримувала. Проте, Прилуцьким міським відділом управління державної міграційної служби України в Чернігівській області їй було відмовлено в 2018 році у видачі паспорта громадянина України, мотивуючи тим, що заявником не доведено належність до громадянства будь-якої держави та рекомендовано звернутися до суду із заявою щодо встановлення належності до громадянства України. За таких обставин, оскільки заявник позбавлена можливості в досудовому порядку встановити належність до громадянства України та відповідно отримати паспорт громадянина України, тому заявником і подано до суду заяву про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року на момент проголошення незалежності України. Заявник в судове засідання не з»явилась, проте її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Прилуцького міського відділу управління державної міграційної служби України в Чернігівській області в судове засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши представника заявника та показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 02 червня 1961 року в с.Євминка, Остерського району, Чернігівської області, про що Євминською сільською радою Остерського району Чернігівської області в книзі записів актів громадянського стану про народження 15 червня 1961 року зроблено відповідний актовий запис за №22 (а.с.12,13). Згідно копії довідки Комітету саморганізації населення №2 Заудаївського мікрорайону від 19 листопада 2018 року за №024/2-09-4193 та Акта про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію осіб у житловому приміщенні за №024/2-09 №3769, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO] (а.с.9). У відповідності до довідки Прилуцького МВ від 19 грудня 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка с.Євминка, Остерського району Чернігівської області, зверталася до Прилуцького МВ УДМС України в Чернігівській області із заявою щодо первинного оформлення паспорта. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства України (а.с.8). 19 грудня 2018 року Прилуцьким міським відділом управління державної міграційної служби України в Чернігівській області повідомлено [PERSON], що перевіркою за її заявою щодо первинного оформлення паспорта громадянина України встановлено її особу, але не підтверджено належність до громадянства будь-якої держави. Відповідно до підпункту 1 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затвердженого постановою КМУ від 25 березня 2015 року за №302 (в редакції постанови КМУ від 26 жовтня 2016 року №745) відмовлено в оформленні паспарта громадянина України. Для отримання паспорта громадянина України відповідно до вимог діючого законодавства рекомендовано звернутися до суду із заявою щодо встановлення належності до громадянства України, оскільки перевіркою було виявлено, що особа не є громадянином України (а.с.4). При цьому, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання, що з 1972 року проживає в [INFO]. Знає [PERSON] з 1987 року, часто з нею спілкується. Крім того, допитана [PERSON] дала показання, що [PERSON] проживає в м.Прилуки з 1987 року. Знає заявницю, оскільки проживає через вулицю від неї та часто їй допомогає. У відповідності до п.1 ч.1\~ст.3 Закону України «Про громадянство України»\~громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року за №215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року за №588/2006, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3\~Закону\~особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України подає в тому числі судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Згідно з ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку окремого провадження, в т.ч. про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №363/214/17-ц. Крім того, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с.Євминка Остерського району Чернігівської області, постійно проживала на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, та продовжує проживати і на даний час; тому враховуючи її інтереси, достатність доказів та відсутність спору, приходить до висновку про можливість задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення в повному обсязі, оскільки факт постійного проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved