Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою, у якій просили встановити юридичний факт, що заповіт від 16 червня 1998 року, посвідчений Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-2437, складений не [PERSON] , [INFO] , який проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а його однофамільцем. Мотивували свою заяву тим, що 04 грудня 2018 року вони звернулися до приватного нотаріуса Віблого Л.З. з заявою про прийняття спадщини, на підставі чого заведено спадкову справу № 56/2018. [INFO] помер їх батько [PERSON] , якому належали житлові будинку [ADDRESS] , [ADDRESS] . За час свого життя він вирішив, що будинок [ADDRESS] належатиме [PERSON] , а будинок [ADDRESS] - [PERSON] 03 липня 2019 року приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що нотаріусу не подані всі відомості, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутності відповіді на запит щодо заповіту [PERSON] , посвідченого Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою 16 червня 1998 року за реєстровим № 3-2437. Так, у Спадковому реєстрі міститься інформація про складення заповіту [PERSON] у згаданій нотаріальній конторі. Повідомляють, що їхній батько за життя жодного разу не відвідував Автономну Республіку Крим і не міг складати заповіт у м. Сімферополь. Зауважують, що на даний час отримання будь-якої інформації з Третьої Сімферопольської державної нотаріальної контори є неможливим у зв`язку з окупацією автономної республіки. Враховуючи наведене, вони не можуть прийняти спадщину, відкриту після смерті їх батька, у зв`язку з чим просять задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою судді від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 07 листопада 2019 року у судовому засіданні представник заявників [PERSON] заявила клопотання, у якому просила витребувати у Нотаріального архіву Автономної Республіки Крим заповіт, складений [PERSON] 16 червня 1998 року. Ухвалою від 09 грудня 2019 року клопотання представника заявників [PERSON] задоволено, витребувано з Нотаріального архіву м. Сімферополя Автономної Республіки Крим заповіт, складений 16 червня 1998 року [PERSON] , заявників [PERSON] , [PERSON] та їх представника [PERSON] уповноважено на отримання з Нотаріального архіву м. Сімферополя Автономної Республіки Крим заповіту, складеного 16 червня 1998 року [PERSON] . Протокольною ухвалою від 14 липня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Заявники та їх представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак 01 жовтня 2020 року від останньої до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване її зайнятістю у Львівському апеляційному суді при розгляді цивільної справи № 462/3096/18, засідання у якій призначено на 01 жовтня 2020 року о 09 год. 30 хв. При цьому, як вбачається з поданого клопотання, представником [PERSON] не надано суду жодних належних доказів її зайнятості у вказаному провадженні. У зв`язку з зазначеним, клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Заінтересована особа Приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблий Л.З., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав. Враховуючи те, що заявники та їх представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, а також те, що їхня неявка не перешкоджає розгляду справи і доказів, які наявні у матеріалах справи, достатньо для прийняття рішення, та у зв`язку з відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд продовжує розгляд справи за відсутності заявників та їх представника. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 03 грудня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 липня 2019 року стверджується, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] у зв`язку з тим, що нотаріусу подані не всі відомості, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії. Так, за відсутності відповіді на запит щодо заповіту, який був посвідчений Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою 16 червня 1998 року за реєстровим № 3-2437, виданим від імені [PERSON] , неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54343806 від 04 грудня 2018 року, 16 червня 1998 року Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою посвідчений заповіт [PERSON] , зареєстровай в реєстрі за № 3-2437. Суд зазначає, що заявниками не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] , який був їхнім батьком і помер [INFO] , не укладав заповіт, посвідчений Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою 16 червня 1998 року. При цьому ухвала від 09 грудня 2019 року, якою витребувано з Нотаріального архіву м. Сімферополя Автономної Республіки Крим заповіт, складений 16 червня 1998 року [PERSON] , виконана не була. Слід зазначити, що ідентифікувати особу, яка склала заповіт, посвідчений 16 червня 1998 року Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою, та встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] , не є даною особою - неможливо. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалися заявники у своїй заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні вимог такої слід відмовити.

Outcome: dismissed