overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року у м. Донецьку за місцем свого проживання: [ADDRESS] Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ. Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті [PERSON] на території України та отримання свідоцтва про смерть. Заяву слід задовольнити. Заявник є дочкою [PERSON], яка [INFO] року померла в місті Донецьку. Документами, що підтверджують факт смерті є медичне свідоцтво про смерть № 393, довідка про причину смерті № 393 від [INFO] року, свідоцтво про смерть від [INFO] року, які були надані заявником. Видані на території м. Донецька довідки та свідоцтво про смерть, не засвідчують у встановленому порядку факт смерті [PERSON], що робить неможливим оформлення спадкових прав заявника. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Оскільки, реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті [INFO] року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її брата [PERSON], який помер [INFO] в м. Луганськ. Посилалась на те, що вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для отримання свідоцтва про смерть, але їй було відмовлено, оскільки державні органи на території України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні. Зазначала, що встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть брата. Заявник в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Від заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з витягів, свідоцтва (а.с.8,10-12) та письмових пояснень заявника, [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], який помер [INFO] в м. Луганськ.. Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 378 виданим Державною установою «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи» (а.с.5). Згідно письмових пояснень заявника, остання звернувся до ВРАЦ Дарницького РУЮ у м. Києві з заявою про видачу свідоцтва про смерть, але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні, то їй було відмовлено (а.с.4). Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'ясень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази того, що [PERSON] помер [INFO] у м. Луганськ, то суд вважає доведеним факт його смерті. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] в м. Донецьк. Посилалась на те, що вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для отримання свідоцтва про смерть, але їй було відмовлено, оскільки державні органи на території України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні. Зазначала, що встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть матері та прийняття спадщини. Заявник в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Від заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтв (а.с.4,16) та письмових пояснень заявника, [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] в м. Донецьк. Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 103 виданим Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Донецька (а.с.5-6,), а також свідоцтвом про поховання виданим Комунальним підприємством «Ритуальна служба м. Донецька» (а.с.8). Згідно письмових пояснень заявника, остання звернулась до ВРАЦ Дарницького РУЮ у м. Києві з заявою про видачу свідоцтва про смерть, але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні, то їй було відмовлено (а.с.9). Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'ясень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази того, що [PERSON] померла [INFO] у м. Донецьк, то суд вважає доведеним факт її смерті. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. у Куйбишевському районі м. Донецька. Посилався на те, що він звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для отримання свідоцтва про смерть, але йому було відмовлено, оскільки державні органи на території України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні. Зазначав, що встановлення факту смерті йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть батька та оформлення спадщини, яка відкрилась після його смерті. Представник заявника в поданій суду заяві підтримав заяву та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Від заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва (а.с.6) та письмових пояснень заявника, останній є сином [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджується довідкою про причину смерті та свідоцтвом про смерть (а.с. 8,9). Згідно письмових пояснень заявника, останній звернувся до ВРАЦ Дарницького РУЮ у м. Києві з заявою про видачу свідоцтва про смерть, але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні, то йому було відмовлено (а.с.7). Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'ясень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази того, що [PERSON] помер [INFO]. у Куйбишевському районі м. Донецька, то суд вважає доведеним факт його смерті. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] до моменту його смерті у [INFO] за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування заяви зазначила, що між нею та [PERSON] 24.12.1977 року було укладено шлюб, в шлюбі народились двоє дітей. Чоловік заявника з 1992 р. був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак фактично проживав разом із заявником за адресою: [ADDRESS] за місцем її реєстрації. [INFO] чоловік заявника помер. Після смерті чоловіка заявник звернулась до Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області для оформлення пенсії з втрати годувальника де їй повідомили про необхідність надати довідку про сумісне проживання по день смерті. Однак заявник не може отримати вищезазначену довідку в жодному органі місцевого самоврядування, у зв'язку з чим заявник звернулась до суду. Представник заявника, заявник в судовому засіданні заяву підтримали та надали пояснення відповідно до викладеного вище. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимогам ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.12.1977 р., актовий запис № 1722. Прізвища після одруження чоловіка: [PERSON], дружини [PERSON]. (а.с.12). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 3688. (а.с. 14). Померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується його паспортом. (а.с.10) Допитані судом [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] постійно проживав разом зі своєю сім'єю за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство із спільним бюджетом. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Встановлення факту постійного сумісного проживання заявника разом зі своїм чоловіком, має для заявника важливе юридичне значення, а саме: оформлення пенсії з втрати годувальника. За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] до моменту його смерті у [INFO] за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, про встановлення факту сумісного проживання. В обґрунтування заяви зазначила, що 28.03.1999 р. помер її чоловік [PERSON] з яким вона перебувала у шлюбі з 12.11.1966 р. та проживала однією сімєю за адресою: [ADDRESS]. На день смерті чоловік був пенсіонером та отримував пенсію, яка була значно вища за пенсію заявника. Заявник дізналась, що вона має право перейти на пенсію померлого чоловіка як його утриманець, в звязку із чим звернулась до Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області з відповідною заявою. Однак, листом від 30.08.2018 р. управлінням було повідомлено, що для переоформлення її пенсії на пенсію чоловіка їй необхідно надати довідку про реєстрацію свого місця проживання разом із чоловіком на день його смерті. Таку довідку заявник не має можливості отримати, так як в реєстраційній службі відомостей про реєстрацію за 1999 рік не існує. Заявник в судовому засіданні свою заяву підтримала та надала пояснення відповідно до викладеного вище. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимогам ч. 1\~ст. 319 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.11.1966 р., актовий запис № 547. (а.с.4). \~ \~ \~ \~[PERSON] помер 28.03.1999 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 2898. (а.с. 3). З ордеру №298 вбачається, що 26.04.1995 р. [PERSON] з сімєю, яка складається з [PERSON] дружина, [PERSON] донька, [PERSON] зять, [PERSON] онук, видано квартиру за адресою: [ADDRESS].(а.с.8) Згідно виписки з протоколу №3 засідання гарнізонної житлової комісії від 22.03.2002 р. особистий рахунок на квартиру за адресою: [ADDRESS] відкрито на [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON]І.(а.с.9) Допитані судом в якості свідків [PERSON] та [PERSON] також підтвердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю за адресою: [ADDRESS] по день смерті [PERSON] \~ З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 26 квітня по 02 травня 1986 року в складі невоєнізованих формувань цивільної оборони, пояснивши, що встановлення даного факту необхідне для призначення соціальної допомоги. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації не з'явився, причини неявки суду не повідомляв. Заслухавши пояснення заявника дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заявник має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АВЕС (категорія 1) - посвідчення Серії [NUMBER] (а.с.6) Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК [PERSON] є інвалідом ІІІ групи в зв'язку з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с.7) Участь заявника у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі невоєнізованих формувань з 26 квітня по 02 травня 1986 року також підтверджується: довідкою Управління будівництва Чорнобильської АЕС від 06 червня 1986р.; Розпорядженням № 1 Управління будівництва Чорнобильської АЕС від 27 квітня 1986 р. та додатками до нього; Розпорядженням Начальника Цивільної оборони Київської області № 52 від 19.05.1986 р.; Посвідчення від 10 травня 1986 р. ГО УС ЧАЕС; Довідкою Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи № 01.01-14/1522 від 29 жовтня 2015р.; Архівною довідкою № 01-27/63 від 28 березня 2016р. Комунальної установи «Іванківський районний трудовий архів». Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: залучення [PERSON] до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, пояснивши, що встановлення даного факту необхідне для отримання статусу інваліда війни, оскільки заінтересованою особою було відмовлено заявнику у визначенні відповідного статусу. В судове засідання заявник не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, надіслали на адресу суду клопотання про проведення розгляду справи у відсутність їх представника та просили прийняти рішення у відповідності до законодавства України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме належності їй трудової книги, заведеної 27.06.1977 року, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що 27.06.1977 року, вона була зарахована на посаду бібліотекаря с.Станіславчик Черкаського району Черкаської області, у зв`язку із чим було заведено її трудову книгу серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] », яка була заповнена російською мовою, а тому в ній наявна розбіжність в написанні прізвища ім`я по-батькові заявника, а саме, в трудовій книжці серії [NUMBER] вказано прізвище ім`я по-батькові як « [PERSON] », тоді як правильним прізвище ім`я по-батькові заявника є « [PERSON] ». Іншим шляхом, крім звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим, а тому заявник була змушена звернутись до суду та просить суд встановити факт належності їй трудової книги, заповненої серії [NUMBER] 27.06.1977 року. Відповідно до ухвали суду від 31.10.2019 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорту [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2000 року Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області прізвище ім`я по-батькові заявника [PERSON] , дата народження заявника 29.05.1960 [INFO] . Відповідно до диплому серії [NUMBER] від 05.07.1980 року [PERSON] в 1978 році вступила до Канівського культурно-освітнього училища і в 1980 році закінчила повний курс по спеціальності «бібліотечна справа». З дослідженої в судовому засіданні копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 27 липня 1977 року вбачається, що вона заповнена на російській мові на ім`я - « [PERSON] ». Згідно п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту\~належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме трудова книжка серії [NUMBER] , яка заповнена 27 липня 1977 року, належить [PERSON] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні прізвища ім`я по-батькові заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на отримання пенсії, а тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги заявника підлягають до задоволення. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved