Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій вказав, що 13 червня 2007 року померла його мама [PERSON]. Протягом останніх пяти років до дня смерті спадкодавця, через її хворобу та похилий вік, заявник переїхав до її будинку в с.Маціорськ, вул.Лісова, 8, Новоушицького району, та здійснював за нею догляд. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, зокрема на земельну ділянку посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ №025518 від 20 жовтня 2004 року. Будучи спадкоємцем за законом заявник вирішив реалізувати свої спадкові права та звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте йому було відмовлено по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем. Заявник та представник заявника у судовому засіданні заяву підтримали. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій проти заявлених вимог не заперечує, просить справу розглянути без його участі. Заслухавши представника заявника, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення права на спадщину, як спадкоємцю за законом. Згідно з пп.4.10 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутись за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість спільного проживання вказаних осіб. Згідно довідок Новоушицької селищної ради №482 від 01 квітня 2016 року, №1513 від 13 червня 2017 року [PERSON] до дня смерті 13 червня 2007 року проживала та була зареєстрована в [INFO]. Разом із [PERSON] до дня її смерті за вказаною адресою проживав [PERSON] з яким вони вели спільне господарство. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-БВ №062159 від 26 червня 2007 року виданого Вільховецькою сільською радою Новоушицького району, [PERSON] померла 13 червня 2007 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЭ №383419 від 18 серпня 1956 року виданого Вільховецькою сільською радою Новоушицького району, [PERSON] є матірю [PERSON] Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №220/02-31 від 13 червня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання з [PERSON]. Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса №254-01-09 від 06 липня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 13 червня 2007, не заведена. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №025518 від 20 жовтня 2004 року [PERSON] належить земельна ділянку площею 1,45 га. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] з 2002 року проживав разом із [PERSON] в с.Маціорськ, вул.Лісова, 8, Новоушицького району. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання зі спадкодавцем в певний час і при певних обставинах підтверджений. На підставі викладеного та

Outcome: approved