overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про надання права на шлюб, мотивуючи вимоги тим, що вони відповідно 29.08.2000 та [INFO] звернулися до відділу реєстрації актів цивільного стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області із заявою про реєстрацію шлюбу у звязку із вагітністю [PERSON] У реєстрації шлюбу їм було відмовлено, так як вони не досягли шлюбного віку, передбаченого ст. 22 СК України. Укладення шлюбу відповідає їх інтересам, оскільки вони мають бажання створити повноцінну сім`ю, народити та виховувати дитину. Їх батьки не заперечують проти укладення шлюбу, тому вони просять надати їм право на шлюб. В судовому засіданні заявники вимоги підтримали з підстав зазначених у заяві. Заінтересовані особи, представник органу опіки та піклування, не заперечують проти надання заявникам права на шлюб. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявників, заінтересованих осіб, представника органу опіки та піклування, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 29.08.2000 року ( а.с. 9), заявниця [PERSON] народилась 16.01.2001 року. ( а.с. 10) Мають намір одружитися, оскільки [PERSON] вагітна, що підтверджується довідкою Бобровицької ЦРЛ ( а.с. 13), але обоє не досягли шлюбного віку передбаченого ст. 22 СК України. Згідно з вимогами ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Суд вважає, що надання заявникам права на шлюб відповідає їх інтересам, що підтверджується вищезазначеними доказами, проти укладення шлюбу не заперечують заінтересовані особи. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON] перебуває у стані вагітності, вони вирішили укласти шлюб, однак представником ВРАЦІС їм було відмовлено у реєстрації шлюбу у з*язку із тим, що вони не досягли шлюбного віку. Просять суд надати їм право на шлюб. В судовому засіданні заявники підтримали свої заявлені вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав викладених в заяві. Представник ВРАЦС Старобешівського РУЮ в судове засідання не з*явилась, надала заяву в якій зазначила, що на заперечує проти задоволення заявлених вимог, просить справу розглянути за її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO], заявник [PERSON] народився [INFO] тобто, відповідно до вимог ст. 22 СК України, вони ще не досягли шлюбного віку. Згідно довідки Перинатального центру м.Макіївки від 29.04.2014 року [PERSON] знаходиться на обліку з приводу вагітності, строк якої становить 20 тижнів. Судом встановлено, що заявлені вимоги заявників відповідають їх інтересам. Згідно ст. 234 ч. 3 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання права на шлюб. Згідно ст. 23 ч. 2 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої посилаються на те, що з 06.02.2016 року перебувають в шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 73. Від шлюбу заявники мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Заявники вказують на те, що сімейне життя не склалося через психологічну несумісність, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини з ведення спільного господарства. Тривалий час однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Заявники [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судом, заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.02.2016р. /а.с 11/. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина- [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] /а.с 12,13/. Сторони в даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, проти примирення заперечують. Згідно ч. 2 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву на взаємну згоду подружжя, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально, а тому може бути розірваним. 07.08.2019р. заявники уклали договір про участь у вихованні та утриманні дітей та нотаріально його посвідчили /а.с 14-15/. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу, вобґрунтування якої посилаються на те, що з 07.11.2009 року вони перебувають в шлюбі, який зареєстровано центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 3248. Від шлюбу заявники мають сина - [PERSON] - [INFO] . Заявники вказують на те, що вони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим сімейне життя не склалося, стосунки погіршилися, Заявники спільного господарства не ведуть. Заявники в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, шлюб між сторонами було зареєстровано 07.11.2009 року центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 3248 (а.с.4). Від шлюбу заявники мають сина - [PERSON] - [INFO] (а.с.5). Згідно ч. 2 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву на взаємну згоду подружжя, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, укладений та нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально, а тому може бути розірваним. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої посилаються на те, що з 16.06.2006 року перебувають в шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 824. Від шлюбу заявники мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявники вказують на те, що вони зовсім різні по характеру, мають протилежні погляди на життя, різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків, у зв`язку з чим сімейне життя не склалося, стосунки погіршилися. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 16.06.2006р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 824 (а.с.14). Від шлюбу заявники мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Згідно ч. 2 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву та взаємну згоду подружжя на розірвання шлюбу, обставини, викладені в заяві про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, суд дійшов висновку про те, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому може бути розірваним. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої посилаються на те, що з 17.10.2018 року вони перебувають в шлюбі, який зареєстровано Печерським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 2940. Від шлюбу заявники мають доньку - [PERSON] - [INFO] . Заявники вказують на те, що вони мають різні інтереси, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року було відкрито призначення по справі, призначено судовий розгляд (а.с. 19-20). Заявники подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2018 року, який зареєстровано Печерським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 2940 (а.с.8). Від шлюбу заявники мають доньку - [PERSON] - [INFO] (а.с.9). Згідно ч. 2 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву та взаємну згоду подружжя на розірвання шлюбу, укладення сторонами письмового договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні (а.с. 10-13), обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально, а тому може бути розірваним. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої посилаються на те, що з 19.06.2015 року перебувають в шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 666. Від шлюбу заявники мають доньку [PERSON] , [INFO] . Заявники вказують на те, що вони мають протилежні погляди на життя, різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків, у зв`язку з чим сімейне життя не склалося, стосунки погіршилися. Тривалий час однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Заявники [PERSON] , [PERSON] судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, шлюб між сторонами було зареєстровано 19.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 666. (а.с.5). Від шлюбу заявники мають доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.6). Сторони в даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, проти примирення заперечують. Згідно ч. 2 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву на взаємну згоду подружжя, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально, а тому може бути розірваним. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої посилаються на те, що з 25.11.2003 року вони перебувають в шлюбі, який зареєстровано центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №3043. Від шлюбу заявники мають сина - [PERSON] - [INFO] . Заявники вказують на те, що вони мають різні інтереси, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Заявники подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2003 року, який зареєстровано центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №3043 (а.с.13). Від шлюбу заявники мають сина - [PERSON] - [INFO] (а.с.14). Згідно ч. 2 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву на взаємну згоду подружжя, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально, а тому може бути розірваним. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя посилаючись на те, що 01 червня 2002 року вони уклали шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось через несумісність характерів. З травня 2016 року сторони шлюбних відносин не підтримують. Подальше сумісне життя є неможливим і тому вони прийшли до згоди про розірвання шлюбу. Вони досягли письмової згоди щодо дитини та уклали договорі про утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом. Будь-які спори щодо майна відсутні. Просять шлюб розірвати. Заявники [PERSON] та [PERSON] заяву в судовому засіданні підтримали та просили її задовольнити, шлюб між ними розірвати. Заслухавши заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01 червня 2002 року заявники уклали шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось через несумісність характерів. З травня 2016 року сторони шлюбних відносин не підтримують. Подальше сумісне життя є неможливим і тому вони прийшли до згоди про розірвання шлюбу. Заявниками укладено письмовий договір про утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом 10.07.2017 року. Будь-які спори щодо майна у сторін відсутні. Згідно ст.. 109 СК України, подружжя яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання. Дані умови заявниками виконані. Вище викладене свідчить про задоволення заяви заявників та є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя посилаючись на те, що 07 серпня 2008 року вони уклали шлюб. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через несумісність характерів. Сторони шлюбних відносин не підтримують. Подальше сумісне життя є неможливим і тому вони прийшли до згоди про розірвання шлюбу. Вони досягли письмової згоди щодо дитини та уклали договори про місце проживання доньки та про сплату аліментів, посвідчених приватним нотаріусом Рубан С.С. 27.01.2020 року. Будь-які спори щодо майна відсутні. Просять шлюб розірвати. Заявники [PERSON] та [PERSON] заяву в судовому засіданні підтримали та просили її задовольнити, шлюб між ними розірвати. Заслухавши заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 07.08.2008 року заявники уклали шлюб. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через несумісність характерів. Сторони шлюбних відносин не підтримують з серпня 2019 року. Подальше сумісне життя є неможливим і тому вони прийшли до згоди про розірвання шлюбу. Заявниками укладено договір про місце проживання дитини та про сплату аліментів, посвідчених приватним нотаріусом Рубан С.С. 27.01.2020 року Будь-які спори щодо майна відсутні. Згідно ст. 109 СК України, подружжя яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання. Дані умови заявниками виконані. Вище викладене свідчить про задоволення заяви заявників та є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved