overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [INFO], посилаючись на те, що хворого доставлено до лікарні у звязку зі змінами у психічному стані за заявою опікуна, він вів себе неадекватно, нецензурно лаявся, емоційно збуджений, до свого стану не критичний, було поставлено попередній діагноз: шизофренія, параноїдна форма, прогредієнтний плив зі стабільно вираженим дефектом, декомпенсація. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора, а також законного представника хворого його опікуна [PERSON], котрі вважали за доцільне госпіталізувати [PERSON] для примусового лікування, самого хворого, котрий не заперечував проти нетривалого лікування, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням [PERSON], [INFO], потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у звязку з неадекватною поведінкою, схильністю до імпульсивних та агресивних вчинків і повною відсутністю критики до ситуації в цілому. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра [PERSON], наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], доставлений до лікарні за заявою опікуна, до цього 19 разів проходив стаціонарне лікування, поступив 20-й раз, є інвалідом 2-ї групи за психічним захворюванням, лікування в домашніх умовах вистачає на певний час, та в подальшому настає декомпенсація, у звязку з чим потребує стаціонарного лікування, вів себе неадекватно, під час огляду емоційно збуджений, до свого стану не критичний, чув голоса, проявляв агресію до рідних. При огляді йому поставлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, прогредієнтний плив зі стабільно вираженим дефектом, декомпенсація, на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] мав реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у звязку з поставленим діагнозом, суд вважає, що йому необхідно надати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах КУ ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [INFO], посилаючись на те, що хворого доставлено до лікарні у звязку зі змінами у психічному стані за заявою опікуна, він вів себе неадекватно, емоційно збуджений, до свого стану не критичний, було поставлено попередній діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний тип дефекту. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора, а також законного представника хворого його опікуна [PERSON], котрі вважали за доцільне госпіталізувати [PERSON] для примусового лікування, самого хворого, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [INFO], він потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у звязку з неадекватною поведінкою, схильністю до імпульсивних та агресивних вчинків і повною відсутністю критики до ситуації в цілому. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра [PERSON], наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], доставлений до лікарні за заявою опікуна, до цього неодноразово проходив стаціонарне лікування, є інвалідом 2-ї групи за психічним захворюванням безстроково, лікування в домашніх умовах вистачає на певний час, та в подальшому настає декомпенсація, у звязку з чим потребує стаціонарного лікування, вів себе неадекватно, під час огляду емоційно збуджений, до свого стану не критичний, проявляв агресію, був імпульсивний, мимоволі жестикулював руками, емоційно нестабільний. При огляді йому поставлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний тип дефекту, на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] мав реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у звязку з поставленим діагнозом, суд вважає, що йому необхідно надати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах КУ ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [INFO], посилаючись на те, що хворого доставлено до лікарні у звязку зі змінами у психічному стані за заявою опікуна, він вів себе неадекватно, поведінка неспокійна та емоційно нестабільна, до свого стану не критичний, не здатний себе обслуговувати, було поставлено попередній діагноз: шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефектний стан по типу параноїдного слабоумства. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора та законного представника, котрі вважали за доцільне госпіталізувати [PERSON] для примусового лікування, самого хворого, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [INFO], потрібна госпіталізація в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у звязку з неадекватною поведінкою і повною відсутністю критики до ситуації в цілому, неможливістю себе обслуговувати самостійно, загрозою для оточуючих. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра [PERSON], наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], доставлений до лікарні за заявою опікуна, до цього неодноразово проходив стаціонарне лікування, є інвалідом 2-ї групи за психічним захворюванням безстроково, лікування в домашніх умовах ускладнюється неможливістю самостійно себе обслуговувати, агресивною поведінкою на зауваження, у звязку з чим потребує стаціонарного лікування, до свого стану не критичний. При огляді йому поставлено діагноз: шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефектний стан по типу параноїдного слабоумства, на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] не може себе самостійно обслуговувати та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у звязку з поставленим діагнозом, суд вважає, що йому необхідно надати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах КУ ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [INFO], посилаючись на те, що хворого доставлено до лікарні у звязку зі змінами у психічному стані за заявою опікуна, він вів себе неадекватно, поведінка неспокійна та емоційно нестабільна, до свого стану не критичний, не здатний седбе обслуговувати, було поставлено попередній діагноз: легка розумова відсталість резідуально-органічного генезу з порушенням поведінки, психопатоподібний тип дефекту, соціальна дезадаптація. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора, котрі вважали за доцільне госпіталізувати [PERSON] для примусового лікування, самого хворого, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [INFO], потрібна госпіталізація в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у звязку з неадекватною поведінкою і повною відсутністю критики до ситуації в цілому, неможливістю себе обслуговувати самостійно. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра [PERSON], наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], доставлений до лікарні за заявою опікуна, до цього неодноразово проходив стаціонарне лікування, є інвалідом 2-ї групи за психічним захворюванням безстроково, лікування в домашніх умовах ускладнюється неможливістю самостійно себе обслуговувати, у звязку з чим потребує стаціонарного лікування, до свого стану не критичний. При огляді йому поставлено діагноз: легка розумова відсталість резідуально-органічного генезу з порушенням поведінки, психопатоподібний тип дефекту, соціальна дезадаптація, на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] не може себе самостійно обслуговувати та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у звязку з поставленим діагнозом, суд вважає, що йому необхідно надати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах КУ ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено, що у хворого виявлено заразливу форму туберкульозу 22.07.2015 року, остання представляє небезпеку для оточуючих та потребує стаціонарного лікування. Про необхідність лікування в протитуберкульозному диспансері міста Маріуполя [PERSON] був попереджений, але від госпіталізації та лікування відмовився, та з 21.07.2015 року по теперішній час ухиляється від лікування, порушуючи свої обов'язки. У теперішній час хворий лікування не проходить, у зв'язку із чим представляє епідеміологічну загрозу для оточуючих. У судове засідання представник заявника не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, а [PERSON] - обов'язковій госпіталізації до КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер міста Маріуполя», оскільки факт його хвороби підтверджується висновком лікарської комісії від 23.07.2015 року № 662 та випискою з історії хвороби, згідно з якими він хворіє заразливою формою туберкульозу та представляє загрозу для тих, хто його оточує. Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюються з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Таким чином, заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] хворіє заразливою формою туберкульозу та ухиляється від його лікування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено, що у хворої виявлено заразливу форму туберкульозу 08.05.2014 року, остання представляє небезпеку для оточуючих та потребує стаціонарного лікування. Про необхідність лікування в протитуберкульозному диспансері міста Маріуполя [PERSON] була попереджена, але від госпіталізації та лікування відмовилась, та з 23.06.2016 року по теперішній час ухиляється від лікування, порушуючи свої обовязки. У теперішній час хвора лікування не проходить, у звязку із чим представляє епідеміологічну загрозу для оточуючих. Представник заявника у заяві просив розглядати справу за його відсутності, вимоги підтримав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, а [PERSON] обовязковій госпіталізації до КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер міста Маріуполя», оскільки факт її хвороби підтверджується висновком лікарської комісії від 21.07.2016 року № 88 та випискою з амбулаторної карти, згідно з якими вона хворіє заразливою формою туберкульозу та представляє загрозу для тих, хто його оточує. Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюються з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Таким чином, заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] хворіє заразливою формою туберкульозу та ухиляється від його лікування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено, що у хворої виявлено заразливу форму туберкульозу 11.05.2016 року, остання представляє небезпеку для оточуючих та потребує стаціонарного лікування. Про необхідність лікування в протитуберкульозному диспансері міста Маріуполя [PERSON] була попереджена, але від госпіталізації та лікування відмовилась, та з 24.05.2016 року по теперішній час ухиляється від лікування, порушуючи свої обовязки. У теперішній час хвора лікування не проходить, у звязку із чим представляє епідеміологічну загрозу для оточуючих. Представник заявника у заяві просив розглядати справу за його відсутності, вимоги підтримав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, а [PERSON] обовязковій госпіталізації до КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер міста Маріуполя», оскільки факт її хвороби підтверджується висновком лікарської комісії від 21.07.2016 року № 88 та випискою з амбулаторної карти, згідно з якими вона хворіє заразливою формою туберкульозу та представляє загрозу для тих, хто його оточує. Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюються з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Таким чином, заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] хворіє заразливою формою туберкульозу та ухиляється від його лікування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено, що у хворої виявлено заразливу форму туберкульозу 13.08.2014 року, остання представляє небезпеку для оточуючих та потребує стаціонарного лікування. Про необхідність лікування в протитуберкульозному диспансері міста Маріуполя [PERSON] була попереджена, але від госпіталізації та лікування відмовилась, та з 27.05.2016 року по теперішній час ухиляється від лікування, порушуючи свої обовязки. У теперішній час хвора лікування не проходить, у звязку із чим представляє епідеміологічну загрозу для оточуючих. Представник заявника у заяві просив розглядати справу за його відсутності, вимоги підтримав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, а [PERSON] обовязковій госпіталізації до КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер міста Маріуполя», оскільки факт її хвороби підтверджується висновком лікарської комісії від 22.07.2016 року № 618 та випискою з історії хвороби, згідно з якими вона хворіє заразливою формою туберкульозу та представляє загрозу для тих, хто його оточує. Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюються з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Таким чином, заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] хворіє заразливою формою туберкульозу та ухиляється від його лікування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO], в якій вказано, що у хворого [PERSON] було виявлено заразливу форму туберкульозу, останньому було повідомлено про необхідність лікування в протитуберкульозному диспансері міста Маріуполя, але з 02.02.2016 року [PERSON] від проходження лікування ухиляється, у звязку з чим представляє епідеміологічну загрозу для оточуючих. Представник заявника в судове засідання не зявився, в заяві зазначив прохання про її розгляд за його відсутності. Справу розглянуто за відсутності [PERSON], оскільки за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження хвороби. Відомості про представника [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, а [PERSON] обовязковій госпіталізації до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Міський протитуберкульозний диспансер м. Маріуполя», оскільки факт його хвороби підтверджується випискою з амбулаторної картки, згідно якої [PERSON] хворіє заразливою\~ формою туберкульозу та представляє загрозу для тих, хто її оточує. Згідно до ч.7 ст.12 Закону України Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз рішення про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи продовження лікування хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу. Заява про обов'язкову госпіталізацію чи продовження лікування хворого на заразні форми туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим. Відповідно до ст.ст.12, 25 Закону України Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз з наступними змінами, хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу, визначеного місцевими органами виконавчої влади. Обов'язкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. У звязку з вищенаведеним, заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] хворіє заразливою формою туберкульозу та ухиляється від його лікування.\~

Outcome: approved