Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Заявники [PERSON], [PERSON] звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, мотивуючи тим, що у свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Івано-Франківську, виданого на підставі рішення МВК від 20.10.1993 року № 294 та оформленого 25.10.1993 року Агенством по приватизації державного житлового фонду не вірно зазначено їх прізвище, що унеможливлює реалізувати їхнє право власності на об'єкт нерухомості. В судовому засіданні заявники заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, оскільки встановлення факту приналежності заявникам свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Івано-Франківську, виданого на підставі рішення МВК від 20.10.1993 року № 294 та оформленого 25.10.1993 року Агенством по приватизації державного житлового фонду на ім'я [PERSON] та [PERSON] необхідне для приведення в порядок та оформлення різних документів. Представник Департаменту комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не заперечив щодо задоволення заяви. Представник Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження поясненнями заявників, доводами представника заінтересованої особи, показами свідків, письмовим матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні доказами. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON]. та [PERSON] проживають більше 20 років. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він являється сином заявників і йому точно відомо, що у свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Івано-Франківську, виданого на підставі рішення МВК від 20.10.1993 року № 294 та оформленого 25.10.1993 року Агенством по приватизації державного житлового фонду допущено помилки у прізвищі його батьків та по батькові матері, оскільки не вірно перекладено із російської мови на українську. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Як встановлено в судовому засіданні, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Івано-Франківську, видане на підставі рішення МВК від 20.10.1993 року № 294 та оформлене 25.10.1993 року Агенством по приватизації державного житлового фонду на ім'я [PERSON] та [PERSON]. В вищевказаному правовстановлюючому документі допущено помилку, а саме невірно зазначено прізвище [PERSON], замість вірного прізвища «[PERSON]» вказано «[PERSON]» та зазначено прізвище [PERSON], замість вірного прізвища «[PERSON]» вказано «[PERSON]», а також по батькові замість вірного «[PERSON]» вказано «[PERSON]». В судовому засіданні встановлено, що прізвище заявників в свідоцтві зазначено не вірно, в інших документах заявників зазначено як «[PERSON]» та «[PERSON]», а саме: - копія паспорту серії [NUMBER], виданого 03 березня 1998 року Івано-Франківським МВ УМВС України в Івано-Франківській області на «[PERSON]»; - копія довідки про присвоєння ідетифікаційного номера, де прізвище заявника зазначено як «[PERSON]»; - копія паспорту серії [NUMBER], виданого 03 березня 1998 року Івано-Франківським МВ УМВС України в Івано-Франківській області на «[PERSON]»; - копія довідки про присвоєння ідетифікаційного номера, де прізвище заявника зазначено як «[PERSON]»; - копія посвідчення серія [NUMBER] від 02 серпня 2004 року виданого [PERSON]; - копія диплому [NUMBER] виданого [PERSON] Львівським технікумом залізничного транспорту 28 травня 1968 року; - копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.09.2014 року, яка підтверджує, що власниками [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особи, прізвища, ім'я, по-батькові, що зазначені в документі, не збігаються з іменем, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують цей факт. Так, за правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження ,місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Суд може встановлювати факти належності особі документів Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved