Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Заявник звернулась до суду про видачу обмежувального припису, строком на 6 місяців, [PERSON] з заборонами щодо : перебування в місці проживання (перебування) заявника та дитини - [PERSON] [INFO] ; наближення до 100 метрів до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявника та дитини; розшуку заявника та дитини, переслідування та в будь який спосіб спілкування; ведення листування, телефонних переговорів з заявником та дитиною, або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Заява мотивується тим, що [PERSON] після припинення шлюбних відносин, не займається вихованням та утриманням сина, постійно зловживає спиртними напоями, відсутнє бажання проводити час з родиною. Протягом п`яти останніх років між колишнім подружжям почали виникати сварки, поведінка [PERSON] стала агресивною, він почав погрожувати заявнику та її родичам що вижене з квартири та відбере дитину. На протязі останніх чотирьох років заявник та дитина зазнають страждань від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку кривдника [PERSON] і випадки мають місце безпосередньо за місцем проживання заявника та дитини. Після того як заявник подала позов про розірвання шлюбу, кривдник проявив агресію і вона змушена була з дитиною поїхати до мами. Кривдник поміняв замки в дверях квартири та переслідує заявника з дитиною біля будинку мами , на дитячих майданчиках, спортзалі, вів себе агресивно, наголошував, що якщо вона розірве шлюб то зробить все можливе щоб зіпсувати життя. Зазначене змусило заявника звернутись до поліції, де склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та направили його до суду. На підтвердження зазначених обставин заявник надала докази реєстрації її місця проживання - [ADDRESS] , свідоцтво про народження дитини, копію рішення суду про розірвання шлюбу, копію відповідей відділу поліції на її заяви про вчинення домашнього насилля за адресою - [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ст.1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:1)заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2)усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалою особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України. Статтею 242 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Заявником не надано до суду доказів того, що вона постраждала від домашнього насильства. Відповіді відділу поліції не є доказом зазначеної обставини в розумінні положень ч.2 ст.78 ЦПК України. З заяви та наданих доказів неможливо встановити де вчинялось домашнє насильство, чи за адресою місця проживання заявника, чи за адресою місця проживання [PERSON] , та в який спосіб. За таких обставин, вимоги заяви є безпідставним та недоведеними, в свою чергу такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed