Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою та просила: - Встановити факт поділу земельної ділянки площею 0,2492 (кадастровий номер [NUMBER]), розташовану за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]); - Встановити факт припинення права спільної часткової власності між [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) та [PERSON](ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) на земельну ділянку площею 0,2492 («кадастровий номер [NUMBER]), розташовану за адресою: [ADDRESS]; - Встановити факт виникнення права власності за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) на земельну ділянку площею 0,1246 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер:[NUMBER], цільове призначення 02.01 (категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид користування земельної ділянки: будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд). В обґрунтування заявлених вимог, заявник зазначає, що 01.11.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки. Згідно даного Договору [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили (в рівних частках кожна) земельну ділянку площею 0,2492 га (кадастровий номер [NUMBER]), розташовану за адресою: [ADDRESS]. Заявник та [PERSON] дійшли згоди щодо розподілу даної земельної ділянки між собою та відобразили це на схемі у додатку №1 до Договору. В подальшому [PERSON] зареєструвала за собою право власності на ? вищевказаної земельної ділянки згідно схеми розподілу земельної ділянки, зазначеної у Додатку №1 до Договору та отримала державний акт на право власності на 0,1246 земельної ділянки. Заявник також вирішила здійснити державну реєстрацію власності на придбану земельну ділянку. Проте, державний реєстратор Реєстраційної служби зупинив розгляд справи з реєстрації права власності на земельну ділянку та надав час на подання правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку та документу про її поділ. У зв'язку з тим, що у [PERSON] відсутні ці документи, 09 січня 2014 року державний реєстратор рішенням відмовив у державній реєстрації. Заявник посилається на те, що метою встановлення факту поділу земельної ділянки, факту припинення спільної часткової власності та факту виникнення права власності на земельну ділянку є проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Враховуючи вищевикладені обставини та відсутність спору про право, неможливості іншим шляхом встановити такий факт, заявник просила заяву задовольнити. Представник заявника в судовому засідання заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, зацікавленої особи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.11.2011 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили (в рівних частках кожна) земельну ділянку площею 0,2492 га (кадастровий номер [NUMBER]), розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно поданих документів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] домовилися між собою щодо розподілу даної земельної ділянки, що підтверджується схемою у додатку № 1 до Договору (а.с.9). В подальшому [PERSON] зареєструвала за собою право власності на ? вищевказаної земельної ділянки, зазначеної у Додатку № 1 до Договору та отримала державний акт на право власності на 0,1246 га земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). 14 листопада 2013 року заявник отримала витяг з державного земельного кадастру, згідно якого Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки здійснило державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1246 та присвоїло їй кадастровий номер [NUMBER] (а.с.10-11). Рішенням державного реєстратора від 24 грудня 2013 року було зупинено розгляд справи з реєстрації права власності на земельну ділянку та надано час на подання правовстановлюючого документу на зазначену у договорі земельну ділянку та документу про її поділ (а.с.13). У зв'язку з тим, що у [PERSON] відсутні вказані вище документи, 09 січня 2014 року державний реєстратор рішенням відмовив у державній реєстрації (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами. Ст. 88 ЗК України передбачає порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності Згідно ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно преамбули Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» цей закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, «Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. З вищевикладеного вбачається, що діючим законодавством чітко передбачений порядок реєстрації та поділу земельної ділянки, а тому суд вважає, що факти, які просить встановити заявник не підлягають встановленню в порядку окремого провадження. Суд звертає увагу заявника, що відсутність спору між співвласниками щодо порушеного питання у поданій заяві, не є безумовною підставою для задоволення поданої заяви в порядку окремого провадження. Посилання заявника на неможливість вирішення порушених питань у інший спосіб, суд вважає безпідставним. Та обставина, що на думку заявника, у діях державного реєстратора відсутні порушення її прав при відмові у реєстрації права власності на частину земельної ділянки, також не свідчить про наявність підстав для встановлення фактів, що зазначені у даній заяві. Заявник не позбавлена права та не вичерпала можливість для відновлення своїх прав у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством. З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення поданої заяви [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed