Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі. У подружжя народилося троє дітей. На даний час діти разом із нею проживають в [ADDRESS] . Вказаний будинок належить її батькові [PERSON] . Вказує, що її колишній чоловік постійно зловживав спиртними напоями, часто пред`являв до неї необґрунтовані претензії, принижував її честь та гідність. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переростали в конфлікти, що стало причиною припинення шлюбних відносин. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] . 11 грудня 2018 року [PERSON] був знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Однак у травні 2020 року [PERSON] самоправно, проти волі власника будинку знову почав проживати за вказаною адресою, самовільно користується майном. Останній зловживає спиртними напоями та його поведінка є агресивною. Вона разом із дітьми постійно зазнають психологічний тиск з боку [PERSON] , діти часто є свідками конфліктних ситуацій, що негативно відображається на їхньому психологічному стані. Підставою звернення до суду є неодноразові факти прояву домашнього насилля відносно неї та неповнолітніх дітей. На підставі викладеного просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , яким протягом шести місяців заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , а також місця праці - гімназія с. Старий Порицьк філія Павлівського ліцею Павлівської сільської ради, що знаходиться в с. Старий Порицьк вул. Молодіжна, 6 А Іваничівського району Волинської області; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] та [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просить її задовольнити та вказала, що 12 травня 2020 року [PERSON] повернувся до помешкання де вона проживає разом із своїми дітьми та почав там проживати. При цьому йому відомо, що він не має права проживати у вказаному помешканні. Сама присутність [PERSON] у будинку негативно впливає на дітей. 02 червня 2020 року вона звернулась у поліцію, оскільки [PERSON] вчинив психологічне насильство відносно неї та членів її сім`ї та добровільно не хоче виселятися із будинку. 04 червня 2020 року її батько звернувся до працівників поліції із заявою про вчинення [PERSON] злочину відносно незаконного вторгнення у помешкання. Вважає, що дії [PERSON] завдають значну негативну шкоду її здоров`ю та здоров`ю її дітей. У зв`язку з постійними погрозами у старшої доньки [PERSON] з`явилася тривога та гостра невротична реакція на стрес у зв`язку з чим вони зверталися у Іваничівську ЦРЛ. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Заявник зазначила, що перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який між сторонами розірвано на підставі рішення суду. Згідно вказаного рішення дочку [PERSON] та синів [PERSON] і [PERSON] залишено проживати разом із заявником (а.с.10) Судом встановлено, що батько заявника [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . (а.с.13-14) Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] (а.с.11-12) Довідкою Павлівської сільської ради від 02 червня 2020 року № 293 стверджується, що [PERSON] з 12 травня 2020 року проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Судом під час розгляду справи дійсно встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживав у житловому будинку де проживає заявник разом із дітьми, а самовільно вселився у нього 12 травня 2020 року. Актом обстеження житлових умов від 01 червня 2020 року також стверджується, що [PERSON] самовільно користується майном та самоправно його займає проти волі власника, поводиться агресивно та зловживає алкоголем (а.с.9). Талоном-повідомленням єдиного обліку № 1494 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію стверджується, що 02 червня 2020 року [PERSON] зверталася до поліції щодо неправомірних дій колишнього чоловіка [PERSON] та просила провести з ним профілактичну бесіду. (а.с.6) Однак до матеріалів справи не додано підтвердження притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявника та членів її сім`ї. 04 червня 2020 року батько заявника [PERSON] звернувся до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом умисного вселення вторгнення у житло (інше володіння) [PERSON] , здійснене всупереч волі законного володільця за відсутності визначених законом підстав чи в порушення встановленого законом порядку. Вказана заява була зареєстрована у Іваничівському ВП. Заявник стверджує, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї та дітей. Однак відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] по фактах домашнього насильства в сім`ї суду не надано. У відповідності до п.3, п.6, п.7, п.8, ч.1ст.1Закону України« Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. п. 5, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Відповідно дост. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. При вирішенні питання щодо домашнього насильства та протидії останньому, суд повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Постановляючи рішення, суд бере до уваги, що [PERSON] тривалий час не проживав разом із заявником, а вперше за останній період часу вселився 12 травня 2020 року із невідомих суду причин. Разом з тим, заяву про незаконне вселення у будинок вже зареєстровано у Іваничівському ВП і по вказаній заяві буде прийняте відповідне процесуальне рішення. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно колишньої дружини та дітей. Також суд не приймає як доказ вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, доводи про звернення останнім до правоохоронних органів оскільки наявність таких звернень не є доказом вини [PERSON] у вчиненні правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено судом. При цьому суду не надано жодних доказів, щодо внесення зазначених випадків до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ознаками статті 173, ст. 173-2 КУпАП. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed