Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO] народила дитину [PERSON] в пологовому будинку м. Сімферополь АР Крим. У зв'язку з тим, що державними органами України, на які законом покладено компетенцію з реєстрації цивільних станів громадян не визнаються документи видані органами державної влади, що діють на тимчасово окупованій території не підконтрольній Україні, заявникам було відмовлено щодо реєстрації народження дитини та рекомендовано звернутися до суду, оскільки видане свідоцтво про народження не визнається таким, на підставі якого проводиться державна реєстрація народження дитини. Просять суд встановити факт народження [PERSON], [INFO], громадянки України, місце народження: м.Сімферополь, Автономна Республіка Крим. Мати [PERSON], [INFO], громадянка України, місце реєстрації [ADDRESS]. Батько [PERSON], [INFO], громадянин України, місце реєстрації [ADDRESS], на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної республіки Крим від 08 вересня 2012 року, актовий запис №765. В судове засідання заявник не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи - відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Чаплинського районного управління юстиції в Херсонській області у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до медичного свідоцтва про народження серії 35 №021007 від 15 червня 2017 року, [INFO] о 09 годині 00 хвилин у [PERSON] народилася дитина дівчинка, місце реєстрації: [ADDRESS]. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Залізничним РВ ГУ МВС України в АР Крим 16.11.2004 року [PERSON] народився [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Феодосійським РВ УМВС України в АР Крим 08.11.2012 року [PERSON] народилася [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 08.09.2012 року, між [PERSON] та [PERSON] 08.09.2012 року зареєстрований шлюб, актовий запис №765. Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно відмісця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. Thе Republicof Moldova and Russia», «Ilasсиаnd Оthers v. Моldovаand Russia») де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacasе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ в порядку статті 257-1 ЦПК України. Факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії 35 №021007 від 15 червня 2017 року, виданим пологовим будинком м. Сімферополя АР Крим, однак вказаний документ не є підставою для видачі заявнику свідоцтва про народження дитини, відділами реєстрації актів цивільного стану на території України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини на території України. Крім того, заявник не може отримати від закладу охорони здоров'я, що створений за законодавством України документ встановленої форми про народження дитини та на його підставі зареєструвати народження дитини [PERSON], оскільки вказаний документ був виданий органом РАЦС на окупованій території АР Крим. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для оформлення державної реєстрації народження дитини за законодавством України. Враховуючи доведеність факту народження [PERSON], [INFO] в м.Сімферополь Республіки Крим, суд вважає за необхідне вказану заяву задовольнити. Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту народження допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved