Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, в обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на квартиру, виданого на підставі рішення Селидівської міської ради № 315 від 20.11.2002 року. Заявник є єдиним спадкоємців після смерті [PERSON] , спадщину він прийняв, оскільки постійно проживав протягом п`яти років разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник звертався до нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт родинних відносин спадкодавця зі спадкоємцем. Просить суд встановити факт його проживання однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2013 року по день її смерті [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.07.2020 року зазначену заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду справи по суті. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, пославшись у їх обґрунтування на обставини, викладені в заяві, просить їх задовольнити. В подальшому надав до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить проводити судове засідання без його участі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом [PERSON] , який мешкає в квартирі [ADDRESS] . Він вважав його онуком [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що заявник мешкав разом з [PERSON] , як онук, по [ADDRESS] . Вони разом харчувались, робили ремонт в квартирі, вели спільне господарство, жили разом років 5-6 до смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю заявника, який мешкав разом з [PERSON] по [ADDRESS] з 2013 року. Вона мешкала з [PERSON] , матір`ю якого була [PERSON] . Заявник з [PERSON] мешкали однією родиною, вони разом харчувались, разом робили ремонт, [PERSON] працювала в лікарні, Ламзін ремонтував техніку, у їх був спільний бюджет, вони вели спільне господарство. Свідок [PERSON] суду пояснив, що заявник є його сусідом, мешкає в кв. [ADDRESS] . Йому достовірно відомо, що в квартирі заявник мешкав з [PERSON] , яка є його бабою, приблизно з 2013 року. [PERSON] в розмові з ним повідомляв, що Ламзін її онук, він бачив, як вони разом заходили до квартири з продуктами харчування. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про право приватної власності на квартиру від 20.11.2002 року, виданого виконавчим комітетом Селидівської міської ради, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.12.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] , актова запис № 852. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2019 року, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] , актова запис № 387. Згідно акту від 15.07.2020 року, складеного головою депутатом Селидівської міської ради Пронським В.С., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що власниця квартири [PERSON] , померла [INFO] з 2013 року до дня її смерті разом з нею мешкав [PERSON] (внук померлої), який мешкає по теперішній час. Як вбачається зі спадкової справи № 133/2019, заведеної державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори Донецької області після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини від 19.06.2019 року до державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори Донецької області звернувся [PERSON] . Згідно заяви № 283 від 19.06.2019 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першою селидівською державною нотаріальною конторою Донецької області, з приводу прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою від 20.05.2019 року, державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори Донецької області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщина за законом, що залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки не можливо встановити факт родинних відносин спадкодавця зі спадкоємцем, а також відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст.\~1268\~ч.5\~ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] однією родиною протягом 5 років на момент смерті останньої та приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved