overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Заявник у січні 2015 року звернулася до суду із даною заявою, в якій посилалася на те, що тривалий час підтримує стосунки з [PERSON]. Вказує, що вони знайомі тривалий час та на даний час бажає зареєструвати шлюб з [PERSON] і має намір прийняти обряд вінчання в Ірпінській Біблійній Церкві, членами якої вони є. Однак здійснити державну реєстрацію шлюбу реєстрації актів цивільного стану вона не має можливості, оскільки на час звернення, вона не досягла шлюбного віку. Просила надати право на шлюб до досягнення нею 18 років. В судове засідання заявник не з'явилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені. До суду надійшли заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, заяву підтримують в повному обсязі, просять її задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що заявник перебуває в фактичних шлюбних стосунках з громадянином [PERSON] та бажає зареєструвати з ним шлюб у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Також судом встановлено, що заявник [INFO] не досягла шлюбного віку 18 років, що підтверджується копією паспорта громадянина України Серія [NUMBER] (а.с.9). У відповідності зі ст. 22 СК України шлюбний вік встановлюється з 18 років. Згідно ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла 14 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 21 СК релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення державних органів реєстрації актів цивільного стану. Оскільки, судом встановлено, що заявник має повних 17 років, а також те, що надання заявнику права на шлюб відповідає її інтересам, бо вона перебуває в фактичних шлюбних стосунках з чоловіком, то суд вважає, що є передбачені законом підстави для надання заявнику права на шлюб в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. ст. 18, 21, 22, 23 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Заявник у січні 2016 року звернувся до суду заявою, в якій просила встановити факт реєстрації народження її бабусі [PERSON] . В обґрунтування вимог посилається на те, що бабуся заявниці [PERSON] народилась [INFO] в селі Петрівка Прилуцького району Чернігівської області України. Запис про народження [PERSON] був зроблений Народним Комісаріатом Внутрішніх справ 21 грудня 1924 року. У зв`язку з тим, що свідоцтво про народження бабусі перебуває в пошкодженому стані, його не приймають в органах міграційної служби, а також не завіряють нотаріуси. Звернення до Державного архіву Чернігівської області не дало позитивних результатів, оскільки архівні записи за 1924 рік за повідомленням від 27.11.2015 №В-2464 не збереглися і відновити актовий запис про реєстрацію народження неможливо. Встановлення факту народження бабусі [PERSON] необхідно [PERSON] для отримання дозволу на постійне проживання в Україні. У зв`язку з цим у заявниці виникла необхідність звернутися до суду для встановлення факту народження бабусі [PERSON] . У відповідності до ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, підтвердила той факт, що [PERSON] \~ була бабусею [PERSON] . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд заслухавши пояснення заявника, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутності представника заінтересованої особи, оскільки його неявка не перешкоджає всебічному розгляду справи. Дослідивши матеріали \~справи, суд вважає заяву обґрунтованою, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в селі Петрівка Прилуцького району Чернігівської області України народилась [PERSON] . Запис про народження [PERSON] був зроблений Народним Комісаріатом Внутрішніх справ 21 грудня 1924 року, про що свідчить копія запису про народження. Відповідно до свідоцтва про смерть від 09.03.1994 року [PERSON] померла [INFO] . У зв`язку з тим, що свідоцтво про народження [PERSON] перебуває в пошкодженому стані, його не приймають в органах міграційної служби, а також не завіряють нотаріуси. Відповідно до Свідоцтва про шлюб №30, 20.01.1946 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , мати заявниці, відповідно до свідоцтва про народження від 21.11.1956 року. Встановлення факту родинних відносин [PERSON] та [PERSON] має значення для охорони прав та інтересів [PERSON] , створення умов здійснення нею особистих немайнових та майнових прав. Враховуючи вищевикладене, у суду не має сумнівів в достовірності та правдивості встановленого факту, підтвердженого поясненнями заявника у заяві, підтвердженими письмовими доказами, суд вважає, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Заявник у справі звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, що має юридичне значення посилаючись не те, що є родичем [PERSON], яка померла [INFO] у м. Севастополь, Україна, про що свідчить медичний висновок серія [NUMBER] . Заявник зазначила, що при зверненні до Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві з метою державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO], в державній реєстрації було відмовлено, оскільки, для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В судове засідання заявник не з'явився. Зацікавлена особа у судове засідання не з»явилась. Суд, заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є сином померлої [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON], померла [INFO] у м. Севастополь, Україна. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року відповідно до ст. 273 ЦПК України( 1963р) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення ( удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений в порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану, підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров»я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного, ст. ст. 4-13, 77-84, 259, 260, 264-266, 269, 317 ЦПК , суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Заявник у справі звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення посилаючись не те, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 18.10.2014 року, видане Виконавчим комітетом Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області. Після смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Заявник зазначив, що навесні 2015 року ним було подано заяву державному нотаріусу Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. про прийняття спадщини. Під час огляду представлених мною документів нотаріус виявив розбіжності, а саме, що прізвище заявника в паспорті громадянина України та Свідоцтві про народження записане як «[PERSON]», тоді як прізвище матері в свідоцтві про смерть записане «[PERSON]». У заявника свідоцтві про народження від 24.10.1962 року видане Ковчинським сільським ЗАГС Куликівського району Чернігівської області прізвище матері записане як «[PERSON]». У заповіті від 21.05.1997 року за №9 зареєстрованого Шестак В.П. секретарем виконавчого комітету Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, також прізвище матері записане «[PERSON]». Заявник зазначив, що зазначені обставини є перешкодою для оформлення спадщини, про що Державний нотаріус Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. виніс 07 травня 2015 року за № 3398/02-31 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовивши заявнику в оформленні спадкових документів. В судовому засіданні заявник підтримав заяву з викладених вище підстав та просив суд її задовольнити. Зацікавлена особа у судове засідання не з»явилась, просила розглядати справу за відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, думку, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Судом встановлено, що під час огляду представлених заявником документів нотаріус виявив розбіжності, а саме, що прізвище заявника в паспорті громадянина України та Свідоцтві про народження записане як «[PERSON]», тоді як прізвище матері в свідоцтві про смерть записане «[PERSON]». Судом встановлено, що у заявника в свідоцтві про народження від 24.10.1962 року видане Ковчинським сільським ЗАГС Куликівського району Чернігівської області прізвище матері записане як «[PERSON]», в заповіті від 21.05.1997 року за №9 зареєстрованого Шестак В.П. секретарем виконавчого комітету Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, також прізвище матері записане «[PERSON]». Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у тому числі належності правоустановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі наведеного, ст. 256-259, 294 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Заявник у справі звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення посилаючись не те, що вона є колишньою дружиною [PERSON], який помер [INFO] в м. Донецьку, в зв'язку з хворобою. Заявник зазначила, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, тому встановлення факту смерті необхідне заявнику для оформлення свідоцтва про смерть. В судове засідання, заявник не з'явилася. Зацікавлені особи у судове засідання не з»явились Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON], який помер [INFO] в м. Донецьку, в зв'язку з хворобою. Судом встановлено, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, тому встановлення факту смерті необхідне заявнику для оформлення свідоцтва про смерть. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у тому числі належності правоустановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року відповідно до ст. 273 ЦПК України( 1963р) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення ( удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений в порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану, підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров»я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного, ст. ст. 3.10,11,15,88,209-218,256-259, 294 ЦПК України, суд ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Заявник у справі звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення посилаючись не те, що вона є колишньою невісткою [PERSON], яка померла [INFO] в м. Донецьку, в зв'язку з хворобою. Заявник зазначила, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, тому встановлення факту смерті необхідне заявнику для оформлення свідоцтва про смерть. В судове засідання, заявник не з'явилася. Зацікавлені особи у судове засідання не з»явились Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є колишньою невісткою [PERSON], яка померла [INFO] в м. Донецьку, в зв'язку з хворобою. Судом встановлено, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, тому встановлення факту смерті необхідне заявнику для оформлення свідоцтва про смерть. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у тому числі належності правоустановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року відповідно до ст. 273 ЦПК України( 1963р) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення ( удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений в порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану, підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров»я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного, ст. ст. 3.10,11,15,88,209-218,256-259, 294 ЦПК України, суд ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Заявник у судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву в якій свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив визнати недієздатним - [PERSON], [INFO], та призначити його опікуном над [PERSON], оскільки останній за своїм станом здоров'я, внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є інвалідом другої групи безстроково та не може виконувати ніякі види праці, потребує стороннього догляду та встановлення опіки на ним. Представник Відділу опіки та піклування Територіальної громади Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області вимоги заяви підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлено що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO]. За станом свого здоров'я [PERSON] починаючи з 03.05.2011 року по 01.09.2011 року знаходився на стаціонарному лікуванні в 13-му відділенні Дніпропетровської клінічній психіатричній лікарні з діагнозом: біполярний аффективний розлад поточний епізод манії без психічних симптомів з короткими нестійкими ремісіями.(а.с.8). Відповідно до довідки МСЕК №001686 від 17.04.2012 року по стану здоров'я не може виконувати ніякі види праці, є інвалідом другої групи.(а.с.7). Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №201 від 29.09.2015 року, [PERSON], [INFO] страждає хронічним стійким психічнм розладом у формі біполярного аффективного розладу та в силу свого психічного стану не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст.ст.58,60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. На підставі ст. 236 Цивільного процесуального Кодексу України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подане членами її родини, близькими родичами незалежно від їх спільного проживання. Відповідно до ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги заявника про визнання [PERSON] недієздатною та призначення його опікуном є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Заявник у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву у якій не заперечував проти розгляду справи без його участі, свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив визнати недієздатним [PERSON], [INFO] та призначити його опікуном над дядьком, оскільки останній знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра в Дніпропетровській центральній районній лікарні Дніпропетровської області, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та ними керувати, тому потребує сторонньої допомоги. Представник відділу опіки та піклування виконавчого комітету Степової сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання надав письмову заяву у якій підтримав заяву та проти її задоволення не заперечував, а також просив справу розглянути без їх участі. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідним дядьком заявника [PERSON], [INFO]. Зокрема [PERSON] є інвалідом 1-ї групи з дитинства, що підтверджується медичною довідкою серії МСЕ-ДНА-01 №080947 та про що видане відповідне посвідчення серії АА №156821. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, він знаходиться на диспансерному обліку внаслідок психічного розладу у лікаря-психіатра в Дніпропетровській центральній районній лікарні Дніпропетровської області. Таким чином, [PERSON] за станом свого здоров'я не розуміє значень своїх дій та не може самостійно приймати рішень, у звязку з чим виникла необхідність вирішити питання про визнання його недієздатності та призначення над ним опікуна. Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №149 від 07.07.2015 року, [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі важкої розумової відсталості та в силу свого психічного стану не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст.ст. 58,60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. На підставі ст. 236 Цивільного процесуального Кодексу України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подане членами її родини, близькими родичами незалежно від їх спільного проживання. Відповідно до ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги заявника про визнання [PERSON] недієздатним та призначення йому опікуна обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved