Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Заявник звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою, у якій, з урахуванням уточнених вимог, просить встановити, що померлий [INFO] [PERSON] є її батьком. Заява мотивована тим, що заявниця народилась під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON], однак за волевиявленням матері в свідоцтві про народження заявниці у графі «батько» органом реєстрації актів цивільного стану вказано «[PERSON]». Заявник надала суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Заінтересовані особи надали суду заяви, у яких просили справу розглядати за відсутності їх представників та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. За змістом ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши викладені у заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст.53 КпШС в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська, заявниця народилась [INFO] Згідно з ст.55 КпШС якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою З заяви та доданих до неї документів вбачається, що у свідоцтві про народження заявниці запис про її батька відповідно до ст.55 КпШС зроблено за вказівкою матері, оскільки на момент її народження [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно з п.15 абз.3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до абз.1 п.15 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть помер [INFO] (а.с.7). Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до пояснень свідків, наданих у судовому засіданні, [PERSON] з березня 1984 року дійсно перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], під час яких в них народилась донька, заявниця у справі. Факт визнання [PERSON] свого батьківства відносно заявниці підтверджується поясненнями свідків, наданими у судовому засіданні, а також позовною заявою, яка підписана [PERSON] та в якій він просить суд ухвалити рішення про визнання його батьком заявниці. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що [PERSON] за час життя визнавав себе батьком заявниці, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення заяви у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved