Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Заявник, звернувшись до суду 16 лютого 2017 р. із заявою про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу просив: -встановити факт, що він, [PERSON], являється сином [PERSON], яка померла [INFO]; - встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Ряснопільською сільською радою Березівського району Одеської області 02 вересня 2002 р., відповідно до якого їй передана у власність земельна ділянка №1, площею 9, 83 га, що розташована на масиві 12,9 на території сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Далі заявник змінив свої вимоги, подавши заяву «Про встановлення фактів материнства та належності правовстановлюючого документу», у який просив: -встановити факт визнання материнства [PERSON], що померла [INFO] у с. Основа, Березівського району Одеської області, щодо нього [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця с. Основа, Березівського району Одеської області, а саме, що [PERSON] являється його матір'ю; решту своїх вимог заявник залишив без змін. На обґрунтування своїх вимог заявник вказував, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки №1, площею 9, 83 га, що розташована на масиві 12,9 на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області сільської ради, яка належала їй на праві приватної власності і була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявник зазначав, що є рідним сином померлої, бажає оформити своє право на спадщину, що залишилась після смерті матері, але не може цього зробити через розбіжності у написанні прізвища матері у його свідоцтві про народження «[PERSON]» і у свідоцтві про її смерть «[PERSON]». Зазначені розбіжності виникли так як мати перебувала у шлюбі із [PERSON], але стосунки не склались і не розірвавши шлюб мати спочатку познайомилась у 1956 р., а потім почала мешкати спільно, однією сім'єю із [PERSON], від стосунків з яким він і народився. При цьому, він є її сином, що підтверджується їхнім спільним проживанням з матір'ю за однією адресою, визнанням нею його як сина, а ним її як матері, веденням спільного господарства, понесеними ним витратами на її поховання. Встановлення вказаних фактів йому необхідно для отримання прав на спадщину, яка відкрилась після смерті матері [PERSON]. Зацікавлені особи [PERSON], Ряснопільська сільська рада Березівського району Одеської області проти задоволення заяви не заперечували, подавши до суду заяви відповідного змісту. Також, просили розглядати справу за їхньою відсутністю. У судовому засіданні встановлено наступне. [INFO] [PERSON], що було зареєстровано Ряснопільською сільською радою Березівського району Одеської області а.з.№99 від 16 грудня 1957 р.. Свідоцтво про народження [NUMBER] Його батьками були записані [PERSON] і [PERSON]. 03 вересня 1949 р. був укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON], що було зареєстровано у [ADDRESS] Повторне свідоцтво про одруження [NUMBER] від 26 квітня 1977 р.. Після укладення шлюбу прізвище подружжя [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], що було зареєстровано виконкомом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з. №01. Свідоцтво про смерть [NUMBER]. На підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 15 грудня 2001 р. №122 [PERSON] була виділена земельна ділянка №1, площею 9,83 га, на масиві №12,9 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Ряснопільської сільської ради. Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] був виданий 02 вересня 2002 р., що було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №323. Згідно довідки з Виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березіського району Одеської області №63/02-23 від 02 лютого 2017 р. [PERSON] [INFO] від дня народження до 1977 р. проживав [ADDRESS]. Разом із ним були зареєстровані та проживали: батько [PERSON], мати [PERSON], брат [PERSON]. За час спільного проживання [PERSON] із родиною з дня народження [INFO] по 1977 р. заявник підтримував із [PERSON] родинні відносини як із рідною матір'ю, яка також визнавала його як сина, що підтримувалось та визнавалось іншими членами родини батьком [PERSON] і братом [PERSON]. Вони вели спільний бюджет, господарство, та спільні витрати. Потім, коли мати почала хворіти заявник із братом [PERSON] доглядали її , а коли вона померла, то заявник поніс всі витрати на поховання, та розпорядився належним їй майном. Брат заявника [PERSON] 02 липня 2012 р. протягом встановлених законом 6-ти місяців звернувся до компетентних органів із заявою, у якій відмовився від своїх прав на спадщину, що залишилась після смерті матері [PERSON] на користь свого брата, заявника по справі - [PERSON] Згідно довідки з Виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березіського району Одеської області №62/02-23 від 02 лютого 2017 р. [PERSON] поніс всі витрати на поховання своєї матері [PERSON]. Заявник [PERSON] 10 березня 1994 р. уклав шлюб із [PERSON], що було зареєстровано виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з. №3. Свідоцтво на одруження [NUMBER]. Після укладення шлюбу прізвище подружжя [PERSON]. Вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши думки учасників судового розгляду на підставі наданих документів і доведення перед їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом, а суди згідно ч.1 ст.15 ЦПК України розглядають порушені, невизнанні або оспорюванні права, свободи та інтересі громадян. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено у судовому засіданні встановлення вказаних фактів необхідно заявнику для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яку заявник вважає як свою матір. Таким чином, при встановленні даних фактів відповідно до положень вказаної ст.1261 ЦПК України у заявника можуть виникнути майнові права на спадщину. Абз.2 п.3 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства і стягнення аліментів» передбачено, що при розгляді справ про встановлення батьківства (материнства) щодо дитини, яка народилась до 01 січня 2004 р. необхідно застосовувати відповідні норми КпШС. Як встановлено у судовому засіданні заявник народився у 1957 то для вирішення питання про визнання материнства слід застосовувати відповідні норми КпШС України. Згідно до положень ст.53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином і виходячи з наведеної норми суд вважає, що заявник має право на звернення до суду із заявою про встановлення факту материнства по принципу аналогії закону для встановлення фактів визнання батьківства. За таких обставин і враховуючи положення ч.3 ст.53 КПШС та принцип аналогії закону при встановленні факту визнання материнства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства із матір'ю дитини, виховання та утримання дитини,та інші докази, що з достовірністю підтверджують визнання особою матір'ю дитини. Виходячи з вищевикладеної норми факт визнання материнства є можливий у разі наявності одної з чотирьох обставин, а саме: 1.спільне проживання та ведення спільного господарства заявника із особою, яку вважає за свою матір із часу народження і по досягненню заявником повноліття; 2. виховання заявника із народження і до досягнення ним повноліття; 3. утримання особою, яку заявник вважає своєю матір'ю - заявника із народження і до досягнення ним повноліття ; 4. докази достовірно підтверджуючі визнання особою себе матір'ю. Як було встановлено у судовому засіданні [PERSON] з дня народження заявника з [INFO] і по 1977 р. підтримувала з ним родинні відносини як із рідним сином, а він з нею як з рідною матір'ю. Вона весь час спільного проживання виховувала, утримувала його вони вели спільний бюджет, господарство, мали спільні витрати. При цьому, обставини визнання [PERSON] заявника, як свого сина, повністю визнавались іншими особами, що проживали з ними спільно, а саме батьком [PERSON] і братом [PERSON] Також, суд звертає увагу і вважає такими, що підтверджують факт визнання [PERSON] материнства щодо заявника ті обставини, що коли вона почала хворіти заявник із братом [PERSON] доглядали її, а коли вона померла, то заявник поніс всі витрати на поховання, та розпорядився належним їй майном і те, що [PERSON] відмовився від свого права на спадщину на користь свого брата заявника по справі. З огляду на вищевикладене суд вважає встановленим факт визнання [PERSON] материнства відносно заявника [PERSON]. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючого документу особі. Так у судовому засіданні було встановлено, що на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 15 грудня 2001 р. №122 [PERSON] була виділена земельна ділянка №1, площею 9,83 га, на масиві №12,9 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Ряснопільської сільської ради. Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] був виданий 02 вересня 2002 р., що було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №323. На думку суду, померла [INFO] [PERSON], і [PERSON], на ім'я якої був виданий державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] є однією і тією ж самою особою. Суд вважає, що зазначене у державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER] ім'я та прізвище власника земельної ділянки як є суто технічною помилкою, пов'язаною із неправильним перекладом з російської мови на українську особи, що виготовляла вказаний акт. Суд приходить до такого висновку виходячи з пояснень учасників судового розгляду та з матеріалів справи з яких вбачається, що у державному акті прізвище власника вказано з помилкою. За таких обставин суд вважає встановленим юридичний факт належності особі правовстановлюючого документу. З огляду на вищенаведене суд вважає, що права заявника є невизнаними, в зв'язку з цим підлягають поновленню, а його заява задоволенню.

Outcome: approved