Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд визнати недієздатною [PERSON], 01.03.1961р.н. Вказує, що [PERSON] є інвалідом з дитинства з огляду на наявність у неї хронічного стійкого психічного розладу. Згідно медичних документів така страждає на тяжку форму вродженої патології психіки з дитинства (народження). Стверджує, що у звязку із інвалідністю та вказаною хворобою [PERSON] не може керувати своїми діями і не розуміє їх значення. Покликається на те, що [PERSON] перебуває на повному державному утриманні у комунальному закладі Львівської обласної ради «Судововишнянський психоневрологічний інтернат», вона вимагає постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її (заявницю) опікуном останньої. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала вимоги заяви. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області, як органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, однак подав заяву у якій зазначив, що не заперечує проти заявлених [PERSON] вимог та просить справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити виходячи наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає психічним розладом здоровя, зокрема на тяжку форму вродженої патології психіки та перебуває на повному державному утриманні у комунальному закладі Львівської обласної ради «Судововишнянський психоневрологічний інтернат», що стверджується медичними документами, котрі містяться в матеріалах даної цивільної справи. Згідно ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно висновку судово-психіатричного експерта Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня №552 від 22.11.2017року [PERSON] в даний час страждає хронічним, стійким, психічним розладом у формі глибокої розумової відсталості в ступені ідіотії та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO], недієздатною. Як відомо із змісту ч.1 ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Приписами ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. У відповідності до ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Із матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] є родичкою [PERSON], зокрема племінницею [PERSON], котра була матірю [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області від 20.09.2016р. №237 затверджено висновок опікунської ради по заяві [PERSON], зокрема про доцільність встановлення опіки над [PERSON], у разі визнання її недієздатною і призначення опікуном саме заявниці [PERSON]. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved