Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Заявники звернулись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з 08 червня 2002 р. перебувають у шлюбі від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось. Вже протягом року проживають окремо один від одного через протилежні погляди на сімейне життя і різні характери, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, мають окремий бюджет. Вжиття будь - яких засобів щодо примирення вважають недоцільними, збереження шлюбу не відповідає як інтересам сторін так і дитини. Дитина проживає разом із матір'ю, спір щодо порядку виховання сина відсутній. Також відсутній спір щодо майна. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] просять суд розірвати шлюб. Сторони в судовому засіданні спільну заяву підтримали в повному обсязі, просили вище зазначену заяву задовольнити та розірвати шлюб між ними. Вислухавши пояснення заявників дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що між сторонами 08 червня 2002 року було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 22. При укладанні шлюбу заявниця отримала прізвище «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області, про що було зроблено актовий запис № 83. Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме участь той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, згідно до вимог 109 СК України. Як вбачається з договору про участь у вихованні дитини (сплату аліментів на дитину», здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків, укладеного сторонами 11 червня 2015 року, спільна дитина буде проживати разом із матір'ю в належній дитині квартирі номер 78 (сімдесят вісім), що знаходиться в будинку 4 (чотири) по вулиці Ольжича у місті Києві , в свою чергу батько добровільно сплачуватиме аліменти на утримання дитини щомісячно у сумі 20 000,00 грн. (двадцяти тисяч гривень), починаючи з 01.08.2015 (першого серпня дві тисячі п'ятнадцять) року і до дня досягнення дитиною повноліття, не пізніше 05 (п'ятого) числа місяця, за який здійснюється оплата, у безготівковій формі на банківський рахунок, що має бути повідомлений матір'ю батькові окремо. Розмір аліментів, визначений в даному договорі, може бути згодом зменшено або збільшено за угодою сторін або за рішення суду за позовом батька до матері або у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Умови договору укладеного між [PERSON] та [PERSON] про утримання неповнолітньої спільної дитини, сторони підтримали в судовому засіданні. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначили сторони в спільній заяві, шлюбні відносини припинені на протязі року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо один від одного. [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вжиття будь - яких заходів щодо примирення та збереження сім'ї є недоцільними. Також сторони вказали, що спору щодо місця проживання дитини, її виховання, а також спору щодо поділу спільного майна відсутні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Зважаючи на подану спільну заяву про розірвання шлюбу, враховуючи визнання подружжям неможливості збереження сім'ї та їх твердження щодо тієї обставини, що подальше перебування у шлюбі не відповідає як їх інтересам так і інтересам дитини, беручи до уваги домовленість про сплату аліментів та участь в утриманні та вихованні дитини, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявників та розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що заявник отримала при реєстрації шлюбу прізвище «[PERSON]» та бажає його залишити. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved