overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання права на шлюб, мотивуючи свої вимоги тим, що у лютому 2015 року він познайомився із [PERSON] і вони почали зустрічатися. У червні 2015 року [PERSON] завагітніла від заявника та має намір народити дитину. Заявник із [PERSON] вирішили одружитися і в грудні 2015 року вони звернулися до виконавчого комітету Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області, однак у прийомі заяви про реєстрацію шлюбу та в реєстрації шлюбу їм було відмовлено у звязку з тим, що заявник не досяг шлюбного віку. Заявник стверджує, що реєстрація шлюбу з [PERSON], відповідає його інтересам, оскільки вони кохають один одного та обоє зацікавлені в народженні дитини та реєстрації шлюбу. Мати заявника - [PERSON] і батьки його майбутньої дружини не заперечують проти шлюбу. Зареєструвати шлюб заявник та [PERSON], бажають у виконавчому комітеті Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області. Тому заявник прохає суд надати йому право на шлюб із [PERSON]. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги повністю. Заінтересована особа, [PERSON], підтримала вимоги заявника та пояснила, що вона вагітна від заявника і бажає з ним створити сімю. Заінтересована особа, [PERSON], не заперечила проти надання заявнику права на шлюб. Представник служби у справах дітей Лебединської РДА, не заперечила проти вимог заявника. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги [PERSON], підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, заявник та [PERSON] мають намір створити сімю. З паспорта заявника вбачається, що він народився 23 лютого 1999 року і на даний час йому виповнилося повних 16 років (а.с. 4). З довідки Лебединської ЦРЛ від 11.12.2015 року № 184 вбачається, що [PERSON] перебуває на 24 тижні вагітності (а.с. 8). Згідно ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що заявник та [PERSON] вже фактично створили сімю, чекають народження дитини, суд приходить до висновку, що надання права на шлюб відповідатиме інтересам заявника та інтересам їх майбутньої дитини, а тому вважає за необхідне надати йому дозвіл на реєстрацію шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання права на шлюб. На підставу своїх вимог посилаються на те, що [PERSON] народилася 28.07.2000 року в с.Тальянки, Тальнівського району. На даний час вона не досягла повноліття, але має намір зареєструвати шлюб з громадянином [PERSON], [INFO]. Їхні батьки дали згоду на одруження, так як вони бажають створити сімю. При зверненні до ДРАЦСу Тальнівського районного управління юстиції для реєстрації шлюбу їм було відмовлено, в звязку з тим, що заявниця не досягла шлюбного віку, в звязку з чим вона змушена звернутись до суду з даною заявою. До початку судового засідання заявниця подала заяву в якій заяву про надання права на шлюб підтримала повністю та просила суд її задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] до початку судового засідання надали заяву в якій не заперечували проти задоволення заяви та просили суд її задовольнити, а справу слухати у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно копії паспорта серії НЕ 783765, [PERSON] народилась 28.07.2000 року в с.Гордашівка і має вік понад 17 років. Згідно довідки Тальнівської центральної районної лікарні від 02.05.2018 за №199, [PERSON] спостерігається районною лікарнею з приводу вагітності 15-16 тижнів, станом на 02.05.2018 року. У відповідності до ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Таким чином судом установлено, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою про надання права на шлюб, покликаючись на те, на початку 2014 року він познайомився із [PERSON], з якою у нього склались теплі та щирі почуття та на даний момент він бажає укласти шлюб із нею. Визнання права на шлюб для нього є необхідним, оскільки [PERSON] вагітна. Його мати проти укладення шлюбу не заперечує. У зв'язку з тим, що укладення шлюбу є у його інтересах та в інтересах їх майбутньої дитини, просить надати йому право на шлюб. В судовому засіданні заявник вимоги, викладені в заяві, підтримав, просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON], заяву підтримала, покликаючись на те, що вона вагітна та бажає укласти шлюб із [PERSON], просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала, просить заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] заявник, [PERSON], [INFO], є неповнолітнім. Заявник [PERSON] та [PERSON] мають почуття любові та поваги, бажають вступити у шлюб добровільно, фізіологічний розвиток дозволяє укласти шлюб та створити сім'ю. /а.с. 5/ Згідно медичного висновку ЛК жіночої консультації про вагітність №45 від 30 березня 2015 року [PERSON] перебуває на обліку в жіночій консультації з діагнозом вагітність 13 тижнів. /а.с. 7/ Відповідно до ч.1 ст.22 СК України, шлюбний вік для жінки встановлюється у сімнадцять, а для чоловіка - у вісімнадцять років. Згідно зі ст.23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, надати право на шлюб заявнику, оскільки він спроможна утворити сім'ю і це відповідає його інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання права на шлюб. Свою заяву мотивує тим, що в 2015 році познайомився з [PERSON] Між ними склалися дуже теплі і щирі відносини, та вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. На даний час [PERSON] вагітна, що підтверджується довідкою Прилуцької ЦМЛ від 26.07.2018. Оскільки, батьком її дитини є заявник, він має намір зареєструвати шлюб з нею та утворити сім'ю. Проте, при зверненні до РАЦС Прилуцького МРУЮ із заявою про реєстрацію шлюбу йому було відмовлено, оскільки він не досяг шлюбного віку, що і змусило заявника звернутися до суду із заявою про надання йому права на шлюб. Заявник і законний представник в судове засідання не з'явилися, проте подали заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутності та підтримують заявлені вимоги. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, проте згідно поданих заяв просили розглядати справу без їх участі. Щодо задоволення поданої заяви не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. У відповідності до ст.22 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. При цьому, згідно ст.23 СК України, передбачено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Крім того, згідно п.2 постанови Пленума Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при розгляді справи про надання права на шлюб залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Зокрема, судом встановлено, що [PERSON], народився [INFO] та йому 26.01.2018 видано паспорт громадянина України (а.с.5). Згідно копії довідки №138 Прилуцької ЦМЛ від 26.07.2018, [PERSON], [INFO] з 26.07.2018 знаходиться під наглядом лікувального закладу в зв'язку з вагітністю. Термін вагітності п»ять тижнів (а.с.10). За таких обставин, оскільки судом встановлено, що заявник та заінтересована особа [PERSON] мають намір зареєструвати шлюб, при цьому надання права на шлюб відповідає його інтересам, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, тому заява про надання права на шлюб підлягає задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання права на шлюб. Свою заяву обґрунтовував тим, що він, [INFO], має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO]. Однак у Чорнолізькій сільській раді відмовляються приймати його заяву про реєстрацію шлюбу, оскільки він не досяг шлюбного віку. На даний час [PERSON] вагітна терміном 31-32 тижні, батьком майбутньої дитини являється він. Просив надати йому право на шлюб з [PERSON] Заявник в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява в якій він свою заяву підтримав і просив її задовольнити. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від них надійшла заяви в яких вони заяву визнали та підтримали, проти її задоволення не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], яка перебуває на 31-32 тижні вагітності, що підтверджується довідкою Тисменицької міської лікарні №281 від 20.06.2014р. Батьком майбутньої дитини являється заявник [PERSON] Оскільки надання права на шлюб у даному випадку відповідає інтересам останнього, йому необхідно надати таке право. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 22, 23 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], зареєстрованій за адресою: [INFO], посилаючись на те, що хвору доставлено до лікарні за її викликом у звязку зі змінами у психічному стані, повідомила, що сусіди наводять порчу, вказує на ліву скроню та скаржиться на дірку в голові і витік мозку, тривожна, плаксива, було поставлено попередній діагноз: органічний шизофреноподібний розлад. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хвора може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку, опікун відсутній. У судовому засіданні представник заявника, лікар-психіатр [PERSON], вважала за необхідне госпіталізувати хвору для примусового лікування, прокурор підтримала заяву. [PERSON] у судовому засіданні із заявою про примусову госпіталізацію була не згодна, суду повідомила, що самостійно звернулась до лікарні, два місяці пролікувалась та на даний час хворою себе не вважає, за необхідності може самостійно звернутись до лікарні і приймати ліки, назвала своє прізвище ім'я та по батькові, дату народження, місце проживавання, прізвища, імена та по-батькові сусідів, номер телефону, вела себе стримано. Вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра, наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи безстороково за психічним захворюванням, рішенням суду її визнано недієздатною та встановлено опіку, на момент огляду лікарями була тривожна, плаксива, повідомила, що сусіди наводять порчу, колдують, вказує на ліву скроню та скаржиться на дірку в голові і витік мозку, висловлювала маячні ідеї, у звязку з чим потребує стаціонарного лікування. При огляді їй поставлено діагноз: органічний шизофреноподібний розлад, на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Однак, у судовому засіданні не встановлено будь-яких фактів, які б вказували на вчинення реальних дій [PERSON], що являють собою небезпеку для неї чи оточуючих.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], посилаючись на те, що хворого доставлено до лікарні у звязку зі змінами у психічному стані за заявою опікуна, вів себе неадекватно, до свого стану не критичний, було поставлено попередній діагноз: шизофренія параноїдна, епізодичний тип перебігу, параноїдний тип дефекту. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора, а також законного представника хворого, котрі вважали за доцільне госпіталізувати хворого для примусового лікування, самого хворого, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням, [PERSON], [INFO], потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у звязку з неадекватною поведінкою, схильністю до імпульсивних та неадекватних вчинків і повною відсутністю критики до ситуації в цілому. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра, наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи безстороково за психічним захворюванням, рішенням суду його визнано недієздатним та встановлено опіку, на момент огляду лікарями був дезорієнтований у часі, продуктивному мовному контакту недоступний, на питання відповідав не по суті, злісний, напружений, нецензурно лаявся, вів себе агресивно, чим створював загрозу для себе та оточуючих, у звязку з чим потребує стаціонарного лікування. При огляді йому поставлено діагноз: шизофренія параноїдна, епізодичний тип перебігу, параноїдний тип дефекту, на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] має реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у звязку з поставленим діагнозом, суд вважає, що йому необхідно надавати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах КУ ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], зареєстрованому за адресою: м.Одеса, [PERSON][ADDRESS], посилаючись на те, що хворого доставлено до лікарні у звязку зі змінами у психічному стані за заявою опікуна, вів себе неадекватно, до свого стану не критичний, було поставлено попередній діагноз: шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефект в емоційно-вольовій сфері. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора, а також законного представника хворого, котрі вважали за доцільне госпіталізувати хвору для примусового лікування, саму хвору, котра в цілому нічого не могла пояснити, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: м.Одеса, [PERSON][ADDRESS], потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у звязку з неадекватною поведінкою, схильністю до імпульсивних та неадекватних вчинків і повною відсутністю критики до ситуації в цілому. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра, наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи безстороково за психічним захворюванням, рішенням суду його визнано недієздатним, перебував на лікуванні у лікарні за заявою опікуна, з 02.02.2018 року виписаний у звязку з переведенням з відділення №4, у відділенні емоційно напружений та дратівливий, голосно розмовляє сам з собою, сміється без причини, веде себе агресивно, чим створює загрозу для себе, у звязку з чим потребує стаціонарного лікування. При огляді йому поставлено діагноз: шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефект в емоційно-вольовій сфері, на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] має реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у звязку з поставленим діагнозом, суд вважає, що йому необхідно надавати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах КУ ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], зареєстровану за адресою: [INFO], посилаючись на те, що хвору доставлено до лікарні у звязку зі змінами у психічному стані за заявою чоловіка та дочки, вела себе неадекватно, до свого стану не критична, раніше неодноразово лікувалась, було поставлено попередній діагноз: органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Галюцинаторно-параноїдний синдром. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хвора може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку, опікун відсутній. Вислухавши представника ООМЦПЗ, чоловіка і дочку хворої та прокурора, котрі вважали за доцільне госпіталізувати хвору для примусового лікування, саму хвору, котра ввважала себе здоровою людиною і підписувати будь-що відмовляється, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням, [PERSON], [INFO], потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у звязку з неадекватною поведінкою, схильністю до імпульсивних та неадекватних вчинків і повною відсутністю критики до ситуації в цілому. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра, наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], лікується не вперше, після останнього лікування підтримуючу терапію не приймала, її стан погіршився, на момент огляду лікарями свідомість формально збережена, емоційно напружена, роздратована, у поведінці негативістична, мовний контакт малопродуктивний, мислення паралогічне, непослідовне, висловлює маячні ідеї переслідування та впливу на неї, спалила речі та частину будинку, була спроба суїциду, у звязку з чим потребує стаціонарного лікування. При огляді їй поставлено діагноз: органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Галюцинаторно-параноїдний синдром, на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] має реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у звязку з поставленим діагнозом, суд вважає, що їй необхідно надавати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах КНП ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved