Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про оголошення померлим сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що разом чоловіком [PERSON] та сином [PERSON], [INFO], проживали за адресою: [ADDRESS]. У період часу з 20.03.1999 року по 21.03.1999 року [PERSON] пішов з дому та до теперішнього часу не повернувся. Через нетривалий час звернулись до правоохоронних органів щодо розслідування за фактом зникнення [PERSON] Не втративши надію самостійно з чоловіком здійснювали пошуки сина. З метою отримання відповідної довідки щодо результатів розшуку сина 25.05.2018 року звернулася до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, але співробітник поліції повідомив, що в зв'язку з реорганізацією міліції в поліцію такий підрозділ як Автозаводський РВ КМУ УМВС України в Полтавській області розформований, а тому відмовили в наданні такої довідки. В той же день вона звернулась до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області. 26.05.2018 року в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення та присвоєно № 12018170090001715 за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України(додаткова кваліфікація: зникнення безвісті). Розслідування кримінального провадження правоохоронні органи так і не змогли встановити місцезнаходження її сина. Оголошення померлим [PERSON] потрібне для звернення до органів реєстрації актів цивільного стану та оформлення житлової субсидії. Вони з чоловіком є пенсіонерами, сплата житлово-комунальних послуг є обтяжливою. УПСЗН повідомило, що для призначення субсидії необхідно зняти з реєстрації сина, який не проживає у помешканні. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримує, просить задовольнити. Повідомила, що весь цей час з чоловіком розшукували сина, відвідали всі лікарні, морги, зверталась до ЗМІ, оголошення в передачі «Жди меня» щодо пошуку сина. Батько з свідком [PERSON], їздили до м. Джанкою Автономної Республіки Крим у 2000 році, для перевірки отриманої інформації щодо можливого його місця проживання. Сім'ї син не мав, обставин за яких він міг піти з дому і не повернутись, не було. З того часу проведеними заходами встановити місцезнаходження не вдалося. Письмове звернення у 1999 році до поліції втрачено, письмові запити залишились без відповідного реагування, що змусило її в подальшому звертатись з приводу подальшого розшуку. Представник заінтересованої особи Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи керівництво установи повідомлено належним чином, попередньо направили клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи керівництво установи повідомлено належним чином, попередньо направили клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає наступне. Судом встановлено, що заявник [PERSON], її чоловік [PERSON] проживали разом з сином [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS]. У період часу з 20.03.1999 року по 21.03.1999 року [PERSON] пішов з дому та до теперішнього часу не повернувся. Звернулась до правоохоронних органів щодо розслідування за фактом зникнення [PERSON] З метою отримання відповідної довідки щодо результатів розшуку сина 25.05.2018 року звернулась до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, однак з'ясувалось, що при реформуванні Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області відомості до Кременчуцького відділу поліції не надані. За фактом зникнення [PERSON], повторно звернулася з відповідною заявою до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області. 26.05.2018 року в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення та присвоєно № 12018170090001715 за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України(додаткова кваліфікація: зникнення безвісті). Розслідування кримінального провадження правоохоронні органи так і не змогли встановити місцезнаходження сина [PERSON] Не дали позитивних результатів у його розшуку ні власні зусилля, ні запити до: Управління Державної Міграційної служби в Полтавській області та Головного Управління ДМС в Харківській області. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, підтвердили обставини зникнення [PERSON] за місцем реєстрації та проживання в період з 20-21 березня 1999 року, за обставин, що зазначає заявник та підтвердили розслідування правоохоронними органами у 1999 році. Статтею 3 Конституції України проголошено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. З огляду на це, суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, крім іншого, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.1ст.46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Суд звертає увагу, що оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Заявник зазначає, що комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Для призначення субсидії необхідно зняти з реєстрації сина, який не проживає у помешканні. Таким чином, судом встановлено, що протягом дев'ятнадцяти років, а саме з березня 1999 року, жодних відомостей у місці постійного проживання [PERSON] немає, інформація про його місце перебування відсутня, будь-яких результатів його розшук органами поліції не дав. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення та пов'язано з зверненням до органів реєстрації актів цивільного стану та оформленням житлової субсидії. В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98 зазначено, що у справах про оголошення особи померлою суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Оскільки день вирогідної смерті [PERSON] судом не може бути встановлено, його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням суду законної сили. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявник просить про встановлення факту, що має юридичне значення, вказаний факт у позасудовому порядку встановити не можливо, відповідний факт доводиться матеріалами справи у сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судові витрати покласти на заявника.

Outcome: approved