Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Заявник звернулась до суду із дійсною заявою, в якій зазначила, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] о 17-05 годині в Луганському перинатальному центрі м.Луганська вона народила дитину, хлопчика, вагою 3800 грам. На підтвердження даного факту їй було видане Медичне свідоцтво про народження №413. З метою проведення державної реєстрації народження дитини вона звернулась до Станично-Луганського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, однак у проведенні державної реєстрації їй було відмовлено з тих підстав, що на підтвердження факту народження дитини нею був пред'явлений медичний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв'язку з неможливістю проведення державної реєстрації факту народження дитини органами цивільного стану заявник просить суд встановити факт того, що [PERSON], [INFO], народила [INFO] у м.Луганську хлопчика, вагою 3800 грам, батьком якого є [PERSON], зазначивши ім'я дитини як [PERSON]. Крім того просила суд дозволити її матері, [PERSON], здійснити державну реєстрацію народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки вона не може виїхати на підконтрольну українській владі територію через необхідність постійного догляду за дитиною. В судове засідання заявник не з'явилась, у заяві просила справу розглядати без її участі. Від заінтересованої особи - Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла письмова заява, відповідно до якої заінтересована особа просила справу розглядати без участі їх представника, не заперечують проти задоволення заяви. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Предметом даного судового розгляду являється питання реєстрації народження дитини в особливих умовах, що регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р., а також деякими міжнародними правовими актами. Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-III від 17 березня 2015 року, тимчасово окупованими територіями визнано окремі райони, міста,селища і села Донецької та Луганської областей. Відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Луганськ визначено таким населеним пунктом. Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту народження дитини на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію народження дитини в позасудовому порядку. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до медичного свідоцтва про народження №413 від 11.08.2016 року, виданого державним закладом «Луганський перинатальний центр», [PERSON] [INFO] о 17-05 год народила дитину, хлопчика, вагою 3800 грам (а.с.5). Відповідно до висновків у протоколі ультразвукового обстеження від 04.12.2015 року, виданого «Харківською міською поліклінікою №5» строк вагітності [PERSON] складає 3 тижні. Крім того факт народження дитини [PERSON] підтверджується ехокарділографічним дослідженням плоду від 18.04.2016 року, виданим КУОЗ «Харьківський міський перинатальний центр», ультразвуковою цервікометрією, відповідно до якої дата пологів [PERSON] - 04.08.2016 року; протоколом ультразвукового дослідження вагітної (ІІІ триместр) від 02.07.2016 року, відповідно до якого [PERSON], [INFO], є вагітною, строк 35-36 тижнів, а також наданими заявником фотокартками (а.с.11-16). У заяві заявник зазначила батьком дитини [PERSON], який згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.05.2016 року, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, є її чоловіком (а.с.9). При оцінці наданого заявником медичного документу - медичного свідоцтва про народження №413 як доказу в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Так, згідно принципу 3 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині має належати з його народження право на ім'я та громадянство. Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, кожен чинний договір є обов'язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об'єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За таких підстав надане медичне свідоцтво про народження №413, видане державним закладом «Луганський перинатальний центр», суд визнає належним і допустимим доказом на підтвердження факту народження хлопчика [PERSON], [INFO], матір'ю якого є [PERSON], [INFO]. Дослідивши надані докази в сукупності, суд вважає, що факт народження дитини, [PERSON], [INFO] в місті Луганську, Луганської області, Україна, у [PERSON], [INFO] є доведеним, на підставі чого подана заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація народження проводиться за усною чи письмовою заявою батьків дитини чи одного з них, а в разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилась дитина або в якому на цей час вона перебуває. Згідно з копією свідоцтва про народження від 29.03.1990 року та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, матірю заявника є [PERSON], [INFO] (а.с.17-20). За таких обставин суд вважає за можливе дозволити здійснити державну реєстрацію факту народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON], [INFO], так як заявник не може виїхати на підконтрольну українській владі територію через проведення антитерористичної операції у м.Луганську. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved