Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що 08.04.2016 року померла її мати [PERSON]. Оскільки заявниця є єдиним спадкоємцем після смерті матері, [PERSON] - державним нотаріусом Другої криворізької нотаріальної контори, було відкрито спадкову справу та видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON], а саме: на земельну ділянку площею 0,0500 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на території садового товариства «Зарічний» Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Проте, постановою від 12.10.2016 року, [PERSON] - державним нотаріусом заявниці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (Димитрова)[ADDRESS], яка належала померлій, а раніше належала [PERSON], яка померла 18.04.2001 року, спадкоємцем якої був син - [PERSON], після якого в свою чергу прийняла спадщину його дружина - [PERSON]. Відмова у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії була обґрунтована тим, що відсутній факт родинних стосунків між померлими [PERSON] та [PERSON]. Для встановлення факту вищезазначених родинних відносин, заявниця звернулася до суду та рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як матірю та сином. Постановою від 20.05.2017 року, [PERSON] - державним нотаріусом Другої криворізької нотаріальної контори, заявниці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Героїв АТО (Димитрова)[ADDRESS], яка належала померлій через те, що відсутній факт прийняття спадщини у померлого [PERSON], після його померлої матері [PERSON]. У звязку з викладеним, заявниця просить суд за результатами розгляду даної заяви, ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме - факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом зі спадкодавцем (його матірю) [PERSON], [INFO], яка померла 18.04.2001 року, за адресою: вул. Димитрова (Героїв АТО) [ADDRESS] м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у період з 1998 року до дня її смерті. В судове засідання, призначене на 20.02.2018 року заявниця не зявилась, представник [PERSON] надав до суду заяву про можливість розгляду справи без їх участі, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Територіальна громада в особі Криворізької міської ради та Виконком Металургійної районної у м. Кривому Розі ради до судового засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надавали, причини неявки суду не повідомили. Заінтересована особа [PERSON] державний нотаріус Другої криворізької нотаріальної контори надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] Серія 1-КИ № 673805 виданим 08.04.2016 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] померла 08.04.2016 року (а.с. 7). Померла [PERSON] є матірю заявниці (а.с. 10). 16.11.2016 року [PERSON] - державним нотаріусом Другої Криворізької нотаріальної контори [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON], яка померла 08.04.2016 року, а саме: на земельну ділянку площею 0,0500 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на території садового товариства «Зарічний» Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221884000:04:001:0926, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом НВІ 403234 від 16.11.2016 року, реєстровий № 1-2043 (а.с. 12). Проте, постановою від 12.10.2016 року, [PERSON] - державним нотаріусом Другої криворізької нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (Димитрова)[ADDRESS], яка належала померлій 08.04.2016 року матері [PERSON], а раніше належала [PERSON], яка померла 18.04.2001 року, спадкоємцем якої був син - [PERSON], після якого в свою чергу прийняла спадщину його дружина - [PERSON], у звязку з відсутністю встановленого факту родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року (справа № 210/5526/16-ц, 2-о/210/18/17), яке набрало законної сили 03 квітня 2017 року, встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], померлою 18 квітня 2001 року та [PERSON], [INFO], померлим 14 серпня 2003 року, як матірю та сином (а.с. 15). Постановою від 20.05.2017 року, [PERSON] - державним нотаріусом Другої криворізької нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (Димитрова)[ADDRESS], яка належала померлій 08.04.2016 року матері [PERSON], а раніше належала [PERSON], яка померла 18.04.2001 року, спадкоємцем якої був син - [PERSON], після якого в свою чергу прийняла спадщину його дружина - [PERSON]. Відмова обґрунтована тим, що відсутній факт прийняття спадщини у померлого [PERSON], після його померлої матері [PERSON] (а.с. 16). Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обовязку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Так, у підтвердження того факту, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON], у звязку з постійним проживанням з нею з 1998 року і до моменту її смерті - 18.04.2001 року, заявниця надає Акт від 30.11.2017 року, складеного майстром дільниці № 4 ТОВ «СІТІ-СЕРВІС-КР» та начальником тієї ж дільниці, про те, що [PERSON] проживав разом з матірю [PERSON] за адресою: вул.Димитрова (Героїв АТО) буд.48-А кв.3 з 1998 року по 2001 рік, без реєстрації та вони вели спільне господарство (а.с. 21). Даний факт підтверджується також письмовими показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ч.2\~ст.315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до вимог\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1\~ст. 1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом зі спадкодавцем (його матірю) [PERSON], [INFO], яка померла 18.04.2001 року, за адресою: вул. Димитрова (Героїв АТО) [ADDRESS] м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у період з 1998 року до дня її смерті, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявницею спадщини без встановлення судом вказаного факту заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved