Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою в якій вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з будинку за адресою: [ADDRESS], який належав матері на праві особистої власності. Спадкове майно перейшло у володіння заявниці. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки постійно з 2007 року проживала разом з матір'ю в зазначеному будинку, доглядала хвору матір та дбала про будинок. Отже, заявниця з 2007 р. фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Однак у встановлений законом строк [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, так як вважала, що фактично її прийняла. Зараз заявниці необхідно отримати свідоцтво про прав спадщину. Але нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] гр. [PERSON], у зв'язку з пропущенням строків для подання заяви про прийняття спадщини. Просить заявниця встановити факт її постійного проживання разом з матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], на час відкриття спадщини. У судовому засіданні [PERSON] на задоволенні заяви наполягала. Завідуюча Оріхівської державної нотаріальної контори до суду надала заяву у якій просить, справу розглянути без участі їх представника. Суд, заслухавши заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані заявницею, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] /а.с.14/. 09 листопада 1952 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09 листопада 1952 року /а.с.16/. 03 листопада 1978 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», 03 вересня 1981 року шлюб між ними було розрізано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09 грудня 2016 року /а.с.15/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 травня 2011 року [PERSON]померла [INFO] /а.с.5/. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з будинку за адресою: [ADDRESS], що належав померлій па підставі свідоцтва про право власності та договору дарування від 16 листопада 1982 року /а.с.6,7/. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] гр. [PERSON], так як [PERSON] в зазначений термін не подала заяву про прийняття спадщини та на день смерті гр. [PERSON] разом з нею не була зареєстрована /а.с.13/. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (станом на дату відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Протягом шестимісячного строку, передбаченого законом, спадкоємець від спадщини не відмовилася. Так, згідно довідки, виданої головою квартального комітету від 06.12.2016 року [PERSON] із 2007 року постійно проживала за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що її мати - [PERSON] потребувала постійного догляду через незадовільний стан здоров'я, на момент смерті заявниця також проживала разом з матір'ю /а.с.10/. Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON], підтвердили викладену у довідці інформацію. Крім того, згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку №4329 від 04 листопада 2016 року, виданої виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області, довідки про склад сім'ї від 14 жовтня 2015 року встановлено, що [PERSON] не проживала за місцем своєї реєстрації за адресою:[ADDRESS], оскільки проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] /а.с.8, 9/. Сам факт реєстрації спадкоємця та спадкодавця за різними адресами, на думку суду, не свідчить про те, що вони проживали не разом, оскільки реєстрація є лише адміністративним актом, який не впливає на право особи на майно. На підставі вище наведеного суд приходить до висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом з матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], на час відкриття спадщини, що для заявниці має значення для охорони прав та інтересів, створення умов здійснення ним особистих немайнових та майнових прав, зокрема, права на отримання спадщини після смерті матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved