Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , від 12 жовтня 1999 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла за себе та як законний представник неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Іванко Т.С. в реєстрі за номером № 1226. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що вона народилась [INFO] в м. Кобеляки Полтавської області. При реєстрація її народження по батькові було записано « [PERSON] » за прізвищем батька, який за національністю був «уйгур». 06 липня 1987 року, вона отримала паспорт в Кобеляцькому РАЦС Полтавської області, де її по батькові зазначено як « [PERSON] ». 02 липня 1993 року був зареєстрований шлюб з [PERSON] , прізвище якого вона прийняла та вже не змінювала після розірвання шлюбу. 25 листопада 1999 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області їй було видано паспорт громадянина України, в якому була помилка в написанні її «по батькові», а саме: замість « [PERSON] », вона стала « [PERSON] ». Будучи юридично необізнаною, вважала, що це не помилка, тому не могла оцінити негативні правові наслідки такої помилки в майбутньому. 12 жовтня 1999 року вона уклала договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності в КП «Дніпродзержинське БТІ» було зареєстровано 09 лютого 2000 року за нею та її донькою. У зв`язку з розбіжністю у написанні по батькові, просить визнати факт належності їй договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи, з додержанням загальних правил ЦПК України. Заявник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заяву у повному обсязі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином. Суд розглянув справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявниця народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 13), де її по батькові було записано « [PERSON] ». 25 листопада 1999 року заявниці було видано паспорт громадянина України, в якому була помилка в написанні її «по батькові», а саме: замість « [PERSON] », написано « [PERSON] », що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] (а.с. 11). 12 жовтня 1999 року заявниця уклала договір купівлі-продажу квартири, у якому її по батькові було вказано « [PERSON] », що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири серії АВВ №449525 (а.с. 19). У зв`язку з помилкою у написанні по батькові у паспорті та виданій довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, вона отримала відмову з ГУ ПФУ щодо призначення пенсії, тому звернулась до відділу ДМС і отримала ID-паспорт та картку платника податків, де було вірно вказано її по батькові « [PERSON] », що підтверджується відповіддю ПФУ (а.с. 23), копіями паспорту та картки платників податків ( а.с. 8-9). Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника суттєве юридичне значення та потрібне їй для підтвердження права власності на належну їй квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановлення юридичного факту є безпосереднім правом заявниці як громадянина України, в іншому, окрім судового, порядку реалізувати вказане право заявниця не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт належності правовстановлюючого документу, оскільки вона довела це належними та допустимими доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved