Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Заявник просить встановити видати відносно [PERSON] обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити йому переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися. Свої вимоги заявник мотивує тим, що з 05.05.1979 по 24.06.2020 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Майже кожного дня останній вчиняє домашнє насильство щодо неї. За таки дії двічі притягувався до відповідальності. 21.05.2020 відносно [PERSON] встановлювався терміновий заборонний припис на п`ять діб. Незважаючи на це останній знов вчинив насильство, ображав, погрожував вбити. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги. Заінтересована особа [PERSON] , завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду до суду не з`явився. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 05.05.1979 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.06.2020 у справі № 592/6411/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов задоволено і шлюб між сторонами розірвано. Зазначені обставини підтверджуються рішенням суду та свідоцтвом про шлюб копії яких додані до матеріалів справи. 26.05.2020 Ковпаківським районним судом м.Суми винесено постанову у справі № 592/6385/20, якою на [PERSON] за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.. З постанови вбачається, що 21.05.2020 останній за місцем проживання за адресою [ADDRESS] вчинив насильство відносно [PERSON] 21.05.2020 ДОП СДОП Сумського ВП відносно [PERSON] поліцією встановлений терміновий заборонний припис на п`ять діб з 23-50 год. 21.05.2020, серії АА 104488 . 01.06.2020 Сумським районним судом м.Суми Сумської області винесено постанову у справі № 587/1079/20, якою на [PERSON] за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.. З постанови вбачається, що 24.05.2020 останній в [ADDRESS] , вчинив аналогічне насильство відносно [PERSON] . З встановлених обставин та наведених положень закону вбачається, що [PERSON] вчинив насильство відносно [PERSON] тобто є кривдником. При цьому вбачається. що насильство з боку [PERSON] по відношенню заявниці має ризики повторення і у майбутньому. Так з встановленого вбачається. що у продовж нетривалого часу вчинені тотожні дії. Події насильства 24.05.2020 відбулися у період дії термінового заборонного припису. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявниці, жодних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, а ні ж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Положеннями п. 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи Приписами пункту 5 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків, зокрема: заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. (ч.ч. 3, 4 ст. 26 Закону) Враховуючи викладене вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно кривдника [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Разом з цим суд вважає, що строк обмежувального припису доцільно встановити на три місяці, а не шість як просить заявниця. По-перше заявницею невмотивовано такий тривалий строк. Обмеження відносно кривдника [PERSON] встановлюються вперше, що також не дає невмотивовано застосувати максимальний строк тривалості. По-друге, з наданих доказів вбачається, що насильство відбулося лише останнім часом. Однак з встановленого вбачається, що учасники відносин мають тривалі, понад 30 років, сімейні відносини. Поряд цим заявником не доведено, що насильство тривало більш ніж встановлено судом. Після визначеного судом строку обмежень у разі їх позитивних результатів сторони зможуть нормалізувати відносини у найкоротший строк ніж шість місяців.

Outcome: partial