Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO] року в м. Донецьк Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, померла її мати [PERSON], про що була видана довідка про причину смерті № 28 від 19.11.2017 року. З метою реєстрації смерті матері вона звернулася до Нікольського районного відділу ДРАЦС, але отримала відмову, оскільки нею надано документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово непідконтрольній території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно для отримання допомоги на поховання, невиплаченої пенсії на момент смерті, а також для подальшого оформлення спадщини. Просить встановити факт смерті [INFO] року [PERSON], [INFO], в м. Донецьк Донецької області, Україна. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи: Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 247 ЦПК України у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву заявника, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Згідно відмови Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 19/15.47-100 від 15.02.2018 року заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] року у м. Донецьк Донецької області, оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред'явлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, або рішення суду про оголошення її померлою. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Таким чином, право на звернення до суду по даній справі мають тільки родичі померлого або їх представники. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] виданого 24.10.1996 року Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, яка наявна в матеріалах справи, ПІБ заявниці зазначено українською, як [PERSON]. Проте, відповідно до наданого заявницею, на підтвердження родинних відносин між нею та померлою особою копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.1947 року, вбачається, що [INFO] року народилася гр. [PERSON] і матір'ю даної особи зазначена [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до правового змісту ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що заявниця [PERSON] не представила суду належних доказів, з приводу того, що вона є родичем особи, щодо якої просить встановити факт смерті, оскільки як встановлено судом її ім'я та по батькові за паспортом не збігається з прізвищем ім'я та по батькові зазначеним в свідоцтві про народження. За таких обставин, враховуючи, що заявницею на виконання вимог ст. 317 ЦПК України не надано належних доказів, які підтверджують, що вона є родичем особи, факт смерті, якої вона просить встановити, суд вважає, що заявниця на час звернення до суду не має право вимоги за даними правовідносинами, а тому її заява задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, враховуючи, що заявниці у задоволенні її вимог відмовлено, а також беручи до уваги положення ч.7 ст. 294 ЦПК України, суд вважає, що сплачена заявницею за подачу до суду заяви сума судового збору відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed