Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Заявник звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа Бранівська сільська рада Горохівського району Волинської області. Свою заяву мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №087178 від 14 листопада 2003 року. На даний час має намір передати вказану земельну ділянку в оренду, однак не може цього зробити через допущену помилку в вищевказаному державному акті. Зокрема, при його оформленні заявника по батькові помилково зазначили «Миколаївна», хоча правильно має бути «Ніконівна». Зазначена помилка і є перешкодою в оформленні договору оренди. З огляду на це, просить встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №087178 від 14 листопада 2003 року, який виданий на імя [PERSON] належить [PERSON], [INFO]. Заявник, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак в поданій до суду письмовій заяві вимоги підтримала повністю, просила задовольнити заяву, а справу слухати у її відсутність. Представник заінтересованої особи Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не зявився, однак скерував до суду письмову заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, щодо задоволення заяви не заперечує. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Паспортом громадянина України серії АС №647045, виданого Горохівським РВ УМВС України в Волинській області, заявник народилася 01 травня 1942 року і зазначена [PERSON]. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №087178 від 14 листопада 2003 року заявник значиться як [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявником докази на підтвердження факту належності правовстановлюючого документу в контексті положень ст.ст.76-80\~ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, спір щодо спадкового майна відсутній, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved