Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту володіння майном на праві власності. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що їй належить право володіння та розпорядження земельною часткою (пай) розміром 10,88 умовних кадастрових гектар по колишньому КСП «Батьківщина» Білокуракинського району, яку в порядку дарування було набуто нею у власність на підставі Договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, посвідченого приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу, що на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 27 січня 1997 року Білокуракинською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №52 належало гр. [PERSON], яка мешкала в селі Просторе Білокуракинського району. Однак, належний їй сертифікат про право на земельну частку (пай) разом із оригіналом договору дарування, що посвідчували б її право на земельну частку (пай) та являлися правовстановлюючими документами, було втрачено, про що нею було надано оголошення в газеті. У червні 2018 року заявник особисто звернулася до Білокуракинської районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації та до Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо діяльності приватного нотаріуса, яким було посвідчено договір дарування та отримання Дублікату договору дарування. Їй було повідомлено про припинення приватним нотаріусом нотаріальної діяльності та неможливість через загальновідомі обставини в державі в даний час отримати дублікат договору, а через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про неможливість виділення земельної частки в натурі (на місцевості) й одночасно з цим запропоновано звернутися до суду з відповідною заявою. Відсутність правовстановлюючих документів на належне їй на праві власності майно перешкоджає у здійсненні права володіння вищевказаним майном. Заявник до суду не з'явилася, але в своїй заяві просила розглянути справу без її участі. В судове засідання представник відповідача Білокуракинської районної державної адміністрації не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти вимог. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Як встановлено судом, заявником на підставі Договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом від 28.07.2000р., посвідченого Носулею Володимиром Максимовичем, приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу (а.с.9) було набуто у власність право на земельну частку (пай) площею 10,88 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колишнього КСП «Батьківщина» Білокуракинського району, що на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 27 січня 1997 року Білокуракинською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №52 належало гр. [PERSON]. Із довідки Відділу у Білокуракинському районі Головного Держгеокадастру у Луганській області № 399/102-18 від 19.06.2018р. вбачається, що [PERSON] дійсно отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Батьківщина» [NUMBER], виданий 27 січня 1997 року Білокуракинською районною державною адміністрацією та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за №52 (а.с.10). Оригінал договору дарування та сертифікат про право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданий на ім'я гр. [PERSON] 27 січня 1997 року Білокуракинською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за №52 було втрачено, про що заявником було надано оголошення до газети «Життя Білокуракинщини» №45 від 30.06.2018р. та №46 від 07.07.2018р. (а.с.11-14) 11.06.2018р. [PERSON] зверталась із заявою до Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо діяльності приватного нотаріуса Білокуракинського районного нотаріального округу Носулі В.М. та отримання дублікату договору дарування. Відповіддю №Б-2545/4/09-42 від 13.06.2018р. ГТУЮ в Луганській області повідомила заявницю про припинення 07 квітня 2009 року по Білокуракинському районному нотаріальному округу приватної нотаріальної діяльності Носулі В.М. та неможливість видачі та отримання дублікату договору дарування через захоплення 29.04.2014р. будівлі Луганської облдержадміністрації й неможливістю вивозу, а в послідуючому втрату документів та архіву відділу нотаріату Головного управління юстиції у Луганській області (а.с.6-7). Відповідно до відповіді №650/01-20 від 15.06.2018р. Луганського обласного державного нотаріального архіву заявницю було повідомлено про неможливість надання інформації та отримання документів через те, що архівний фонд та всі справи, у тому числі і договір дарування права на земельну частку (пай) залишились в місті Луганську, яке є тимчасово окупованою територією та на даний час непідконтрольна Україні. (а.с.8) 20.06.2018р. заявник [PERSON] зверталась до Білокуракинської районної державної адміністрації із заявою про надання їй дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із належної їй на праві власності земельної частки (паю), право на який вона набула в порядку дарування на підставі договору дарування від 28.07.2000р. Відповіддю №02-18/1583 від 17.07.2018р. їй було повідомлено про неможливість надання дозволу через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів (а.с.19) Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, відповідно до статті 1 протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 Постанови пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п. 17 Постанови пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. За таких обставин суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою, підтвердженою письмовими доказами і підлягає задоволенню.

Outcome: approved