Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Заявник звернулася в суд із зазначеною заявою, якою просить встановити факт того, що трудова книжка на ім*я [PERSON] дійсно належить їй, мотивуючи свої вимоги тим, що вона у травні 2015р. звернулася до пенсійного фонду про нарахування їй пенсії, але їй було відмовлено, оскільки в трудовій книжці вказані три прізвища і рекомендовано звернутись в суд для встановлення факту приналежності трудової книжки, вважає, що зміна всіх трьоїх прізвищ у зв*язку із заміжжям в трудовій книжці вказані правильно згідно вимог п.2.13 інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін*юсту, Мінсоцзахисту України №58 від 29.07.1993р., оскільки всі трі її прізвища вказані з вказанням документів - свідоцтв про реєстрацію шлюбу, стоїть підпис посадової особи і печатка. Вважає, що вимоги законодавства були виконані, але просить встановити факт, що ця трудова книжка належить їй. В судовому засіданні заявниця на своїх вимогах наполягає, показала суду, що оригінали свідоцтв про реєстрацію шлюбу у неї кожний раз забирали після розірвання шлюбу, інших документів у неї немає, вона не зверталась до відповідних органів (РАГСу чи архивів) для отримання копій документів, оскільки це інша Держава і відповіді їй не пришлють, свідків, які можуть підтвердити її пояснення у неї немає, вона про них не знала. Вважає, що оскільки в трудовій книжці вказані всі данні свідоцтв про реєстрацію її двох шлюбів, суд зобов*язаний встановити вказаний факт, оскільки у пенсійному фонді їй так сказали. Зацікавлена особа - УПФУ у Волноваському районі подала заяву про розгляд справи без них. Вислухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги задоволенню не підлягають, оскільки незважаючи на всі неодноразові роз*яснення суду заявниця не надала суду жодного доказу своїх вимог і не просила суд направити запити для витребування необхідних документів, які підтверджували б її реєстрацію шлюбів і відповідно змінення її прізвищ з [PERSON] на [PERSON] і на [PERSON], тобто вона не надала суду цих доказів і витребувати їх не просила. Тим більше, що заявниця показала суду, що перший шлюб із Поляковим вона реєструвала в Харківській області, тобто на Україні, і ні сама не направила туди запит, ні просила суд направити цей запит. Розірвання шлюбу із [PERSON] було у Волноваському райсуді у 1996р. (що показала заявниця), але вона також не надала суду ні копію рішення суду, ні копію свідоцтва про реєстрацію її шлюбу із [PERSON] (які вона могла отримати у Волноваському райсуді), після роз*яснень суду не захотіла брати ці документи. Крім того вона незважаючи на роз*яснення суду, не заявила клопотання про виклик і допит свідків, які б могли підтвердити факт належності їй трудової книжки. При цьому заявник суду заявила, що ніяких свідків і інших доказів своїх вимог у неї немає. Відмови пенсійного фонду у призначенні їй пенсії також немає і відмову вона не отримала і не оскаржила її в судовому порядку. Таким чином ніяких доказів своїх вимог заявник незважаючи на роз*ясненя суду, не надала, заявивши, що інших доказів у неї немає. Тому у задоволенні заявлених вимог слід відмовити, роз*яснивши заявнику право звернутися до суду із вимогами про оскарження дій УПФ або із заявою про встановлення факту і надання доказів своїх вимог. Пояснення заявниці про те, що вона не звертається до державних органів для отримання документів, оскільки їй їх не видадуть, бо це далеко і в іншій Державі судом до уваги не приймаються.

Outcome: dismissed