Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи, її чоловіка [PERSON], померлим. Вимогу обґрунтовує тим, що у лютому місяці 2012 року її чоловік [PERSON] залишив місце проживання та станом на час розгляду справи місце його перебування невідоме. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2016 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Оголошення її чоловіка померлим [PERSON] необхідно для оформлення спадкових прав, що й стало приводом для звернення до суду. Заявник в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати заяву без її участі, вимогу підтримала та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Коростенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не з'явився, проте надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти заяви не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, за таких підстав. [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ТП №090470 від 8 травня 2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області (а.с.5). Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2016 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Зокрема, рішенням суду встановлено, що з лютого 2012 року місце перебування [PERSON] не відоме, а за результатами розшуку, проведеного Коростенським ВП ГУ НП в Житомирській області, місце його знаходження встановити не вдалося. Рішення суду набрало законної сили 23 травня 2016 року (а.с.4). На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення по справі. Положення ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Стаття 47 Цивільного кодексу України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення [PERSON], [INFO] померлим, оскільки за останнім місцем його проживання відсутні відомості щодо нього більше трьох років. Судом роз'яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених ст. 21 Цивільного кодексу України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] судом у точності не може бути встановлено, його слід оголосити померлим з дня набрання цим рішенням суду законної сили. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 246-249 Цивільного процесуального кодексу України,ст.ст. 46, 47 Цивільного кодексу України,-

Outcome: approved