Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою до заінтересованої особи про встановлення факту смерті, в якій зазначає, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Стаханов у зв'язку із хронічною ішемією головного мозку, церебральним атеросклерозом судин головного мозку. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті у відповідності до закону. Заявник зазначає, що місцем смерті матері - [PERSON], є тимчасово окупована територія України визначена постановою Верховної Ради України від 17.03.2015р. № 254-VІІ, та встановлення факту смерті необхідно йому для здійснення державної реєстрації смерті матері в органах Державної реєстрації актів цивільного стану. У зв'язку з чим, заявник просить встановити факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] року у м. Стаханов та допустити негайне виконання рішення. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити (а.с. 21). Представник заінтересованої особи - Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, але їх представник надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності їх представника та прийняти рішення на розсуд суду (а.с. 20). Перевіривши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом пункту 1 постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII « Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України, визнано тимчасово окупованими територіями. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Державна реєстрація смерті фізичної особи передбачена ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявник [PERSON], громадянин України, [INFO], зареєстрований за адресою за адресою: [ADDRESS] про що свідчить копія паспорта (а.с. 4), але фактично проживає за адресою: [ADDRESS], про що свідчить заява про встановлення факту смерті (а.с. 3) та заява про розгляд справи за відсутності [PERSON] (а.с. 21). З свідоцтва про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER], виданого 13.11.1958 року райЗАГС м. Кадіївка Луганської області, вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно з наданим заявником свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 31.07.2018 року відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [PERSON] [INFO] року померла у м. Стаханов Луганської Народної Республіки (а.с. 15). Крім того, з лікарського свідоцтва про смерть від 30.07.2018 року № 221, виданого Державною установою «Стахановська міська лікарня № 1 » Луганської Народної Республіки, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року, причина смерті - хронічна ішемія головного мозку, церебральний атеросклероз судин головного мозку (а.с. 13). Відповідно до п. 13 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Листом начальника Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 1214/14.25-143 від 18.09.2018 року, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON]. Відмова мотивована тим, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 14). Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-УІІІ, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12.05.2016 року № 1466-VІІІ, м. Стаханов перейменовано на м. Кадіївка. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, м. Кадіївка Луганської області віднесено до таких районів. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER], видане 31.07.2018 року відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки та лікарське свідоцтво про смерть від 30.07.2018 року № 221, виданене Державною установою «Стахановська міська лікарня № 1» Луганської Народної Республіки, що встановлює факт смерті [PERSON] є недійсними і не створює правових наслідків. Натомість суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки він є громадянином України, його родинні відносини з померлою [PERSON] підтверджені копією свідоцтва про народження, документ про підтвердження факту її смерті є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявникові для отримання свідоцтва про смерть. Оскільки м. Кадіївка (м. Стаханов) Луганської області відноситься до районів проведення антитерористичної операції, то суд вважає за необхідне встановити зазначений факт з метою забезпечення реалізації прав заявника. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved