Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: належності державних актів на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] заявнику, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у вказаних правовстановлюючих документах помилково зазначено по батькові заявника «[PERSON]», в той час як правильним є «[PERSON]», іншим шляхом, крім звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим. В судове засідання заявник та її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявника подала заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, однак надала заяву в якій просить розгляд справи проводити без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта заявника серії [NUMBER], виданого 21.08.1996 року Тельманівським РВ УМВС України в Донецькій області, по батькові заповнено на українській мові як «[PERSON]». З досліджених у судовому засіданні копіях державних актів на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] вбачається, що на підставі рішення УІІ-ої сесії У-ого скликання Микільської сільської ради від 23.03.2007 року №99 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована на [ADDRESS], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та державного акту Серії [NUMBER] на підставі рішення УІІ-ої сесії У-ого скликання Микільської сільської ради від 23.03.2007 року №99 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0897 га, яка розташована на [ADDRESS], земельну ділянку передано з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючі документи, які дають право на користування земельними ділянками заявнику, а саме: державний акт на право власності Серії [NUMBER], який виданий 14.06.2007 року, та державний акт на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], який виданий 14.06.2007 року, належать [PERSON], [INFO], а також, що у вказаних правовстановлюючих документів допущено помилку в написанні по батькові заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду, та перешкоджає заявнику в реалізації її права на володіння та користування земельними ділянками. Таким чином, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - належності правовстановлюючих документів заявнику, є користування земельними ділянками. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів. На підставі викладеного та

Outcome: approved