Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, в якій зазначив, що він народився 05.09.1985 року у м. Берегово Закарпатської області. З того часу проживає в Україні. На момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року він разом з матірю [PERSON] проживав у [INFO]. Мати була зареєстрована в [INFO], окр. Хутір з 07.06.1988 року. В період з 1992 року по 2003 рік заявник навчався у Берегівській ЗОШ І-ІІ ст. № 7, закінчив 9 класів та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту. У 2008 році вони переїхали на постійне місце проживання у [INFO] за адресою вул.. Шляхова, 45, і проживає в цьому селі до цього часу, однак зареєструвати своє місце проживання не може, бо є повнолітнім громадянином, а паспорта не отримував, підтвердити свою особу не може, так як після переїзду свідоцтво про його народження було втрачене. 18.09.2017 року [PERSON] звернувся до Іванківського районного сектору управління державної міграційної служби України в Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України та проведення процедури встановлення особи, проте йому було відмовлено. Без встановлення особи та факту постійного проживання на території України заявник позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України, який є документом, що підтверджує громадянство України та його особу. Заявник просив встановити наступні юридичні факти: 1) встановити його особу: [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]; 2) встановити факт, що він [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], постійно проживає на території України з моменту проголошення незалежності України 24.08.1991 року та по теперішній час. Ухвалою суду від 17.11.2017 року за клопотанням представника заявника замінено заінтересовану особу Іванківський районний сектор управління державної міграційної служби України в Київській області безпосередньо на управління державної міграційної служби України в Київській області. У судове засідання [PERSON] не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. Представник заявника у судовому засіданні підтримала заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній. Зазначила, що є всі підстави для її задоволення. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], дала показання проте, що вона має 12 дітей. Заявник це її син, якому на даний час 32 роки. Він допомагає їй доглядати за молодшими дітьми. Весь час проживав з нею. Паспорта ніколи не оформляв, бо колись вона згубила його свідоцтво про народження. Колись вони жили в м. Берегово, син там ходив до школи. Потім переїхали в с. Жміївка Іванківського району, де жила її тітка. Ніколи за межі України ні вона, ні її діти не виїжджали. Суд, вислухавши представника заявника, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши в судовому засіданні надані докази в їх сукупності, вважає за можливе задовольнити вимоги заявника в повному обсязі, оскільки суд встановив наявність обставин, що обґрунтовують вимоги заявника про встановлення факту, що він народився 05.09.1985 р. у м. Берегово Закарпатської області і цей факт підтверджується свідоцтвом про його народження, а також, що з моменту народження він проживав на території України, в т.ч. на час проголошення незалежності України 24.08.1991 р. Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить, виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, а саме факту народження. Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Чинним законодавством не передбаченого іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] народився 5 вересня 1985 року в м. Берегово Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 362535 від 01.09.2017 року: актовий запис № 394 15.10.1985 року зроблено відділом РАЦС Берегівського РУЮ Закарпатської області. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що вона у 1985 році у м. Берегово народила хлопчика. Це і є заявник. З паспорта свідка вбачається, що вона з 07.06.1988 року була зареєстрована в [INFO] окр. Хутір Закарпатської області. В цьому ж паспорті у графі «сімейний стан», серед інших дітей свідка, зазначений і син [PERSON],5.09.1985 р., а/з 394. [PERSON] , [INFO] навчався з 1992 по 2003 рік у Берегівській ЗОШ І-ІІ ст.. № 7 та закінчив 9 клас у 2003 р, отримавши свідоцтво про базову загальну середню освіту, що підтверджується листом начальника управління освіти Берегівської міської ради № 386 від 07.09.2017 року. Факт навчання заявника та закінчення базової школи підтверджується списком учнів та списком осіб, які отримали свідоцтва. У 2008 році заявник з матірю переїхали на постійне місце проживання в [INFO], де проживають [INFO], що підтверджується довідкою Жміївської сільської ради № 489 від 16.08.2017 року. 18.09.2017 року заявник звернувся в Іванківський районний сектор управління державної міграційної служби України в Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України. До заяви додав: свідоцтво про своє народження, лист управління освіти про навчання у школі, довідку з місця проживання. Зазначив, що документів з фотокарткою він не має, а його особу можуть підтвердити мати, сусідка та знайомий. 26.09.2017 року заявнику листом № Г-78 було відмовлено у оформленні паспорта громадянина України, оскільки встановити особу за наданими ним документами немає можливості, як і через відсутність документів, які підтверджують громадянство України або належність до громадянства України. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для одержання паспорта громадянина України заявником є об'єктивні перешкоди: компетентні органи не встановили його особу та у звязку з відсутністю документів, що підтверджують належність до громадянства України. Відповідно до п.п.8.1 п.8 Наказу № 320 МВС України від 13.04.2012 року, особи, які вперше отримують паспорт після досягнення 18-річного віку, проходять процедуру встановлення особи. Відповідно до ч.6 и.35 Порядку оформлення, видачі, обміну пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 року № 302, заявник для оформлення паспорту подає такі документи: рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи. Оцінивши надані суду письмові докази, показання свідка [PERSON], суд приходить до однозначного висновку, що заявник [PERSON] народився 05.09.1985 року у с. Берегово Закарпатської області, є сином [PERSON], і це підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-ОК № 362535 від 01.09.2017 року: актовий запис № 394 15.10.1985 року зроблено відділом РАЦС Берегівського РУЮ Закарпатської області. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991року або 13.11.1991року. П.44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Пунктом 4 Стратегії захисту та інтеграції в українське суспільство ромської національної меншини на період до 2020 року, схваленої Указом Президента України від 8 квітня 2013 року № 201/2013 з метою з реалізації Стратегії щодо правового захисту ромів завданням Стратегії є сприяння в отриманні ромами, які на законних підставах перебувають на території України, документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану. Заявнику встановлення зазначених вище юридичних фактів (його особи та постійного проживання на території України з моменту народження та станом на 24.08.1991 року) необхідно для отримання паспорту громадянина України, можливості документально підтвердити ці факти у позасудовому порядку він позбавлений, аналізуючи взаємозв'язок досліджених доказів, суд вважає, що заява є доведеною та обґрунтованою, тому суд задовольняє її. На підставі наведеного,

Outcome: approved