Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Заявниця 30.06.2015 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а 07.07.2015 р. подала уточнену заяву в якій вказала, що 24 вересня 1960 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Лубянською селищною радою Кукморського району Республіки Татарстан, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено актовий запис № 42, та отримано свідоцтво про укладання шлюбу. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті заявниця звернулася до Кіровоградського обласного військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії із втратою годувальника, оскільки чоловік був військовослужбовцем та отримував військову пенсію. Однак, при зверненні до військового комісаріату документи для нарахування зазначеної пенсії було повернуто для дооформлення, оскільки в свідоцтві про смерть чоловіка його прізвище зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про укладання шлюбу російською мовою вказано « [PERSON] ». Таким чином прізвище померлого в свідоцтві про смерть відрізняється від прізвища заявниці, яке записано в свідоцтві про укладання шлюбу та в її паспорті - « [PERSON] ». Просила встановити факт реєстрації шлюбу 24 вересня 1960 року Лубянською селищною радою Кукморського району Республіки Татарстан з актовим записом № 42, між нею та [PERSON] , який помер [INFO] . Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, представник заявниці письмово просила розглядати справу у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про день і час проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, просив вирішити справу на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Кіровоградського обласного військового комісаріату в судовому засіданні заяву не підтримав, вказав, що для призначення пенсії в разі втрати годувальника заявницею було подано не всі документи, підтвердив, що померлий [PERSON] дійсно був військовослужбовцем та перебував на обліку у військовому комісаріаті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Глава 6 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК) встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. З матеріалів справи судом встановлено, що 24 вересня 1960 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Лубянською селищною радою Кукморського району Республіки Татарстан, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено актовий запис № 42 (а.с.5). Після реєстрації шлюбу дружина набула прізвище « [PERSON] ». Записи в свідоцтві про укладення шлюбу виконані російською мовою із зазначенням прізвища чоловіка та дружини « [PERSON] , [PERSON] ». Під час оформлення паспорта громадянина України прізвище чоловіка було помилково зазначено як « [PERSON] », а прізвище заявника в паспорті громадянина України зазначено вірно, як « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, про що 04 травня 1995 року складено відповідний актовий запис № 456 (а.с.7). Після смерті [PERSON] заявниця звернулася до військового комісара Бобринецько-Устинівсько-Компаніївського об`єднаного районного військового комісаріату із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки померлий був військовослужбовцем та отримував військову пенсію. Однак, у прийнятті документів для нарахування зазначеної пенсії було відмовлено, а документи повернуто для до оформлення, оскільки в свідоцтві про смерть чоловіка його прізвище зазначено українською мовою « [PERSON] », а в свідоцтві про укладання шлюбу російською мовою вказано « [PERSON] ». Таким чином, з існуючих документів, які складені на російській та українській мовах, на теперішній час вбачаються розбіжності в написанні прізвищ померлого чоловіка та заявниці, які не дозволяють встановити той факт, що останні перебували у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що розбіжності в написанні прізвища померлого [PERSON] та заявниці в різних документах виникли в зв`язку з перекладом їх з російської мови на українську, неможливість внести зміни до актового запису про смерть останнього, реєстрацію шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати свої права на отримання відповідної пенсії. Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved