Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою до зацікавленої особи [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], померлого 05 жовтня 2016 року у віці 73 років, місце смерті - Україна, Луганська область, м. Краснодон. Заявник посилається на те, що він є зятем [PERSON], який помер 05 жовтня 2016 року в м. Краснодоні Луганської області, причиною смерті була механічна асфіксія від закриття дихальних шляхів чужорідним тілом, про що вони отримали довідку про причину смерті від 06.10.2016 року. З цим документом вони звернулися до [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для отримання свідоцтва про смерть, але їм було відмовлено, оскільки лікарське свідоцтво про смерть № 379 від 06.10.2016 року, видане державною установою «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи» Луганської Народної Республіки, не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545. Крім того, для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті особи необхідно заявнику для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України та отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд заяви без його участі, просить її задовольнити. Зацікавлена особа, [PERSON] міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відмовив у проведенні державної реєстрації смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин справа розглянута без участі сторін. Перевіривши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту\~\~смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Державна реєстрація смерті фізичної особи передбачена статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заявник [PERSON] є чоловіком доньки [PERSON] [PERSON], [INFO], громадянин України, був зареєстрований за адресою: Україна, Харківська область, м. Лозова, мікр. 4 [ADDRESS], про що свідчить відмітка в його паспорті. Із відмови у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 1624/15.13-04-05 від 13.12.2016 року вбачається, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Натомість суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] № 379 від 06.10.2016 року не відповідає формі, визначеної наказом МОЗ України № 545 від 08.08.2006 року, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявникові для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України та отримання свідоцтва про смерть. Відповідно до положень ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved