Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з вимогою ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт, що заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 15 березня 2005 року державним нотаріусом Білопільскої державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б., зареєстрований за № 243, довідка № 30172.15032005.243 про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ, належить доньці померлої [PERSON] , [INFO] . Заявниця зазначила, що[INFO] померла її мати [PERSON] , про що свідчить свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , видане Білопільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану громадян ГУЮ від 15.04.2019 року. За життя мати склала заповіт від 15 березня 2005 року, посвідчений державним нотаріусом Білопільскої державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. зареєстрованим за № 243, довідка № 30172.15032005.243 За змістом заповіту [PERSON] заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом матиме право, заявниці. Зазначені обставини підтверджуються копією заповіту від 15.03.2005 року. Таким чином, після смерті матері відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.1999 року. Заявниця своєчасно в установлений законом термін звернулася з заявою про відкриття спадкової справи за заповітом до приватного нотаріуса та спадкова справа за її заявою відкрита. Однак, при аналізі наданих документів було встановлено, що прізвище заявниці у паспорті громадянина України серія [NUMBER] виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області від 26 липня 1999 року зазначено як [PERSON] , а у заповіті від 15.03.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. за зареєстрованим № 243 , прізвище моє помилково записано як [PERSON] . Тому, по зазначеним причинам, приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Ясинок Ж.В. надала заявниці роз`яснення про необхідність встановлення юридичного факту належності заповіту в судовому порядку. Заявниці надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вивчив надані до заяви документи і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В Постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року зазначено, що суди при розгляді справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення , якщо згідно з законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За наведених обставин суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved