Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Заявник звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою в порядку окремого провадження та просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, визнати факт, що померлий громадянин Російської Федерації [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру платників податків України [NUMBER] мав статус платника податків - резидента України. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] - громадянин Російської Федерації, [INFO], помер [INFO] року, який, маючи тимчасову посвідку на постійне проживання, з 2001 року постійно проживав в України (вмісті Запоріжжі) разом із його дочкою [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], яка була матір'ю заявника і також померла [INFO] року. [PERSON] мав нерухоме майно у місті Запоріжжя (України), зокрема ? частина квартири [ADDRESS], 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS], а також 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS]. За зазначеним майном він самостійно постійно доглядав, уклав договори на постачання комунальних послуг та сплачував за них. 05.06.2015 року [PERSON], склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г., згідно з яким заповів все належне йому майно заявнику, [PERSON]. Після смерті [PERSON], заявник в установлений законом шести місячний термін, а саме 28 січня 2016 року звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Однак, приватним нотаріусом листом №322/02-14 від 22.09.2017 року було роз'яснено заявниці, що у відповідності до пункту 174.4. Податкового кодексу України на приватних нотаріусів покладено обов'язок що кварталу подавати до контролюючого органу за місцем розташування свого робочого місця інформацію про посвідчені договори та видані свідоцтва (включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого податку) у порядку, встановленому Податковим Кодексом для податкового розрахунку. Разом з цим, статтею 174 Податкового кодексу України передбачене оподаткування доходу платників податків при прийнятті спадщини. Так, підпунктом «а» пунктом 174.2.1. статті 174 ПК України встановлено, що такий дохід оподатковується за нульовою ставкою, якщо у спадок приймається об'єкти спадщини, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення. А пунктом 174.2.3. статті 174 ПК України встановлено, що за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (тобто 18 відсотків бази оподаткування), оподатковується дохід від отримання спадщини для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця-нерезидента, та для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавця-резидента. Тобто в залежності від наявності або відсутності у спадкодавця [PERSON] статусу резидента України у розумінні податкового законодавства, при оформленні та вступі у права спадщини застосовуться різні ставки оподаткування. Заявник [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, надавши суду до початку розгляду справи 13.04.2018 року заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділення у Дніпровському районі м. Запоріжжя Запорізької ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянська Т.Г. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтвердила факти викладені у заяві [PERSON] та важливість встановлення статусу резидента України померлого [PERSON] Дослідивши матеріали заяви та надані докази, врахувавши заяви сторін, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншому порядку їх встановлення. Згідно ст. 14.1.213. Податкового кодексу Українивід 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції станом на [INFO] - дата смерті [PERSON]) резиденти - це: а) юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва України за кордоном, які мають дипломатичні привілеї та імунітет; в) фізична особа - резидент - фізична особа, яка маємісцепроживання в Україні. У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв'язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від'їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Судом встановлено, що згідно Посвідки на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства виданої УМВС України в м. Запоріжжя №0804 з 08.06.2006 [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS], з 05.12.2006 року - за адресою [ADDRESS], з 26.08.2010 року - за адресою [ADDRESS] згідно талону серія [NUMBER] до посвідки на постійне проживання. 13.06.2006 року [PERSON] був внесений Державною податковою адміністрацією України до Державного реєстру фізичних осіб, де йому був присвоєний ідентифікаційний номер [NUMBER]. Відповідно до заповіту [PERSON], складеного 05.06.2015 року у місті Запоріжжі та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянською Т.Г., [PERSON] мав місце проживання та реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рахунк ів та квитанцій на сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] [PERSON] мав укладені договори з постачальниками комунальних послуг та сплачував їх. Згідно копії паспорту громадянки України [PERSON] доньки [PERSON] та матері заявника, вона проживала у м. Запоріжжі де проживав і померлий [PERSON], що вказує на зосередження життєвих інтересів [PERSON] у м. Запоріжжі (Україна). Таким чином, згідно вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, які підтверджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] є резидентом України, оскільки з 13.06.2006 був внесений Державною податковою адміністрацією України до Державного реєстру фізичних осіб та присвоєний йому відповідний ідентифікаційний номер, перебував на території України понад 183 дні, як передбачено п.п. ст. 14 Податкового кодексу України, мав тісні особисті та економічні зв'язки в Україні, мав нерухомість на території України, таким чином центром життєвих інтересів спадкодавця було місто Запоріжжя в Україні, оскільки тут він проживав. Встановлені обставини підтверджуються наданими до справи письмовими матеріалами. Суд вважає,що є достатні підстави для визначення [PERSON] резидентом України, оскільки нормами Податкового кодексу України, іншими законодавчими актами порядок видачі довідок, чи іншого позасудового порядку підтвердження (встановлення) статусу резидента України не передбачено, заявник не може реалізувати своє право на відповідне оподаткування згідно законодавства України.

Outcome: approved