Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] На даний час вона є пенсіонером за віком, розмір її пенсії становить 1627,34 грн. Як зазначила заявниця фактично з часу досягнення пенсійного віку, вона знаходилась на повному утриманні свого чоловіка. Його пенсія, яка становила 5656,93 грн була постійним та основним джерелом засобів до існування. Після смерті чоловіка вона звернулася до Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки вона знаходилась на повному утриманні чоловіка. Однак у зв`язку з тим, що вона з чоловіком мали різні адреси реєстрації у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника їй було відмовлено, тому вона змушена звертатися до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що вона перебувала на утриманні свого покійного чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] . Встановлення даного факту має для неї юридичне значення, а саме призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Заявник в судове засідання не з`явилася, але в поданій до суду заяві просила розглянути справу за її відсутності за наявними матеріалами у справі. Представник заінтересованої особи Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення до заяви, в яких зазначив, що Лозівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області не має законних підстав для призначення пенсії [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника, так як відсутній документ, який засвідчує факт перебування заявника на утриманні померлого годувальника або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. Крім того просив розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи заявник [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] , виданим бюро записів актів громадянського стану м. Липецьк (а.с.8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05 березня 2019 року (а.с.7). Із довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» від 21.03.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Як зазначила заявниця у свої заяві, що вона є пенсіонером за віком, розмір її пенсії становить 1627 гривень 34 копійки. Розмір пенсії її чоловіка [PERSON] за життя становив 5656 гривень 93 копійки. Тому фактично з часу досягнення нею пенсійного віку, вона знаходилась на повному утриманні свого чоловіка. Його пенсія була постійним та основним джерелом засобів до існування. 21.03.2019 року [PERSON] звернулася до Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника. Однак заявниці відмовлено в призначенні пенсії у разі втрати годувальника згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки нею не надано документ, який засвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 2 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до положень Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» від\~9\~липня 2003\~року №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера- незалежно від тривалості страхового стажу. Пунктом 1 частини 2 ст.\~36\~цього Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Згідно ч. 3 ст.\~36\~цього Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 26.04.2017 № 9-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а саме документи померлого годувальника, а також документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно п. 2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Однак, заявником не надано суду належних та допустимих доказів, того, що [PERSON] , починаючи з дня призначення їй пенсії за віком та до дня смерті чоловіка [PERSON] до 28.02.2019, була на повному утриманні померлого годувальника і одержувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, не надано суду доказів й того, що у зв`язку з втратою годувальника, заявник втратила джерело засобів до існування. Суд критично ставиться до доводів заявника щодо спільного проживання з померлим, оскільки належних доказів щодо фактичного спільного проживання [PERSON] заразом з померлим за адресою його реєстрації заявником не надано, а навпаки з довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» та ксерокопії паспорту заявника вбачається, що [PERSON] та померлий [PERSON] були зареєстровані за різними адресами. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що заявником не доведено належними та допустимими доказами перебування її на утриманні чоловіка [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed