Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що він народився [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком зазначено [PERSON], національність якого зазначена «українець». В свою чергу у свідоцтві про народження [PERSON] вказано батьком [PERSON]. У свідоцтві про народження [PERSON] вказано батьком [PERSON], національність якого зазначена «поляк». Згідно звичаїв в Україні національність дитини вказувалась за національністю батька, тому внаслідок того, що у свідоцтві про народження заявника національність батька вказана «українець», тому він також вважається українцем. Натомість з самого дитинства заявник разом із своїми батьком та дідом підтримували польські традиції, та він володіє польською мовою. В теперішній час він також підтримує відносини із польськими товаришами. Оскільки він вирішив навідатись на батьківщину своїх польських пращурів, то йому необхідно підтвердити своє польське походження. Зазначав також, що його батько та дід померли, тому самостійно не можуть змінити відомості у актових записах про їх народження. На підставі переліченого просив суд встановити неправильність запису в графі національність батька заявника, [PERSON], та внести зміни до національності батька заявника, вказавши національність [PERSON] «поляк» замість «українець». В процесі розгляду заяви [PERSON] уточнив свої вимоги, внаслідок чого просив суд виключити із заявлених вимог його вимоги про визнання неправильності запису в графі національність [PERSON], однак просив суд внести зміни до національності батька заявника, вказавши національність [PERSON] «поляк» замість «українець», та додатково внести зміни до національності діда заявника, вказавши національність [PERSON] «поляк» замість «українець». У судовому засіданні заявник, [PERSON], повністю підтримав уточнені ним вимоги, які просив суд задовольнити, надавши при цьому пояснення аналогічні тим, що викладені у поданій заяві. Представники зацікавлених осіб у судове засідання не з'явились, надавши суду заяви з проханням вирішити справу за їх відсутності на підставі норм чинного законодавства. Заслухавши заявника, допитавши свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно до копії актового запису про народження [PERSON], [INFO], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Артемівському району реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції головного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 142 від 22 березня 1950 року, вбачається, що батьком дитини є [PERSON], національність якого вказана «поляк» (а. с. 31). На підставі копії запису про народження [PERSON], [INFO], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції головного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 107 від лютого 1946 року, вбачається, що батьком дитини є [PERSON], національність якого вказана «українець» (а. с. 39). Відповідно копії запису про народження [PERSON], [INFO], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції головного територіального управління юстиції в Київській області, актовий запис № 599 від 22 березня 1977 року, вбачається, що батьком дитини є [PERSON], національність якого вказана «українець», що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а. с. 34, 35-36). Допитана у судовому засіданні в якості свідка, [PERSON], вказувала, що вона є матір'ю заявника, чоловік якої, [PERSON], помер. Вказувала, що заявник дійсно з малку цікавився своїм корінням, разом із батьком та дідом дотримувались польських традицій, дід заявника навіть навідувався до Польщі. [PERSON] володіє польською мовою, розмовляв нею із батьком та дідусем. Запевнила суд, що її син, його батько, [PERSON], та дід, [PERSON], на час життя себе вважали саме поляками, за батьківською лінією, оскільки прадід заявника народився та мешкав у Польщі, а лише згодом переїхав до України та був справжнім поляком. Натомість у радянські часи, щоб не викликати підозри батько заявника та його дід не наважились визнавати, що вони усвідомлюють себе поляками, тому не заперечували, що у їх документах була проставлена національність «українець» замість «поляк». У теперішній час її син продовжує підтримувати зв'язок із польською діаспорою, веде переписку через засоби інтернет зв'язку, бажає навідатись на батьківщину пращурів, відновивши свою національність. Згідно до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» (далі за текстом - Закон) до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 4 Закону відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. На підставі ст. 6 Закону держава гарантує всім національним меншинам права на національно-культурну автономію. Відповідно до ст. 11 Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. На підставі ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права корінних народів і національних меншин. Таким чином під час розгляду справи у суді факт належності заявника, [PERSON], до національної меншини поляків була підтверджена як копією актового запису про народження дідуся заявника, де національність прадіда була вказана «поляк», так й поясненнями допитаного в суді свідка. Крім цього в судовому засіданні також було встановлено, що фактично батько заявника, [PERSON], та дід заявника, [PERSON], також були за національністю поляками та виявляли за час свого життя почуття національного самоусвідомлення та спільності з поляками. Дослідивши зібрані по справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] зростав в родині поляків, усвідомлює себе поляком, тому за національністю також є поляком за батьківською лінією. Згідно п. 1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі за текстом - Правила) зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. За п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, крім іншого, рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі переліченого суд, вважаючи встановленим факт того, що заявник є поляком, вважає можливим внесення відповідних змін до актових записів про народження батька та діда заявника, [PERSON] та [PERSON], змінивши їх національність з «українець» на «поляк», для підтвердження того факту, що [PERSON] за національністю є поляком.

Outcome: approved