Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Заявники звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.07.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. В судове засіданні відповідач не з`явився, про час та дату засідання повідомлявся за адресою реєстрації, за адресою своєї реєстрації не проживає, про що свідчить наявний у справі поштовий конверт. Представник позивачів адвокат Бабков В.Д. подав заяву про проведення судового розгляду справи у порядку заочного розгляду справи. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.08.2021 року постановлено розгляд даної справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2020року, індексний номер витягу:228568635, 228568791. У 2006 році позивачка [PERSON] вклала шлюб з відповідачем [PERSON] та зареєструвала його за місцем свого проживання. 15.03.2011року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис 30. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з будинку та не проживає у ньому до теперішнього часу, що підтверджується актом обстеження місця проживання від 12.07.2021р. та довідкою Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області від 12.07.2021року. На час розгляду справи відповідач зареєстрований у даному будинку, що підтверджується довідкою Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області від 11.05.2021року. З позивачами, як власниками житлового будинку відповідач договору користування житловим приміщенням не укладав, оплату за житло та комунальні послуги не здійснює. З причин безпідставної його реєстрації позивачі вимушені понад 10 років сплачувати за нього комунальні платежі та послуги, що є порушенням їх прав власності. Позивачі, посилаючись на правовий механізм ч. 2 ст. 64 , 71, 72 ЖК Української РСР, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, просять ухвалити остаточне рішення суду про позбавлення [PERSON] , [INFO] права користування житловим приміщенням, оскільки його подальша реєстрація істотно порушує права позивачів як власників будинку та колишніх членів його сім`ї. Позивачі у своєму позові одночасно посилаються на правила ст. ст. 6, 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до вимог ст. 267 ЦПК України, позивачі просять суд визначити порядок виконання рішення та вжиття заходів щодо забезпечення його виконання. Суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать чоловік наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 71 ЖК Української РСР закріплено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом тридцяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, зняття фізичної особи з реєстраційного обліку можливе лише на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку залежатимуть від можливості визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. Судом встановлені фактичні обставини та правовідносини, зокрема те, що відповідач фактично не проживає у спірному житловому приміщенні з 2011 року. Оскільки відповідач є колишнім членом сім`ї позивачів, то їх право підлягає захисту в судовому порядку за правилами ст. ст. 383, 391 та ч.2 ст.405 ЦК України. Порушене право власників має бути захищено шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved