Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Заявники звернулися до суду з даною заявою, в її обґрунтування посилаючись на те, що 17.12.2005 вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог заяви заявники зазначають, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не складалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, протягом спільного життя переконалися, що у них немає спільних інтересів, окрім дітей. У заяві зазначається, що заявники мають зовсім різні погляди на життя та побут та за таких обставин вважають, що спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим, а нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Посилаючись у заяві на те, що між заявниками досягнуто згоди, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матір`ю, а їх батько буде постійно брати участь у їх вихованні та до досягнення ними повноліття щомісячно надавати достатню матеріальну допомогу для забезпечення їх життя, у заяві й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з матір`ю [PERSON] . Заявники не скористалися право брати участь у судовому засіданні; в окремо наданих заявах просили розглядати справу у їх відсутності та задовольнити заяву. Заінтересована особа не скористалася правом брати участь у судових засіданнях. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 17.12.2005 між заявниками за цією заявою було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою заявниками (а.с.17). Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.18,19). Між подружжя досягнуто згоди щодо місця проживання дітей та щодо утримання дітей (а.с.5-6). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (ч. 1 ст. 109 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається (ч. 8 ст. 294 ЦПК України). Таким чином, суд, з`ясував дійсні підстави заяви подружжя про розірвання шлюбу (різні погляди на життя та побут), дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд бере до уваги те, що заявники не скористалися правом відкликання поданої заяви про розірвання шлюбу, тому суд погоджується із слушністю доводів заявників про неможливість поновлення шлюбних відносин та, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне заяву в частині розірвання шлюбу задовольнити повністю. Що стосується вимоги заяви щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю, то суд виходить з наступного. За ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання, про що укладено відповідний договір (а.с.5-6), а тому в задоволенні такої вимоги належить відмовити. Також суд звертає увагу на те, що в поданій заяві заявник [PERSON] не просила змінити їй прізвище на дошлюбне. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом ( ч. 7 ст. 293 ЦПК України).

Outcome: partial