Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті його батька на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив йому в реєстрації смерті його батька оскільки ним не надано відповідних документів встановленого зразка, внаслідок чого він не може зареєструвати смерть батька. Заявник і заінтересована особа надали суду заяви у яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Заявник є сином [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 лютого 1962 року (а.с. 6). Заявника узято на облік внутрішньо переміщеної особи, про що свідчить відповідна довідка від 04 вересня 2018 року [NUMBER], видана Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (а.с. 4). Із копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданим Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 01 лютого 2005 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в селі Михайлівка Алчевського району Луганської області (а.с. 5). Згідно із Свідоцтва про смерть серії ДНР № [NUMBER] від 15 травня 2018 року, [PERSON] помер [INFO] року в місті Донецьку (а.с. 7). Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Донецьк включене в Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. [PERSON] міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області № _/16.8-67 від 12.09.2018 року заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті його батька з тих підстав, що для підтвердження факту смерті ним не надано документ, форма якого визначена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» (а.с. 10). Вирішуючи дану справу, суд зважає на таку інформацію, що викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Інформаційному листі від 11 квітня 2017 року № 9-697/0/4-17. З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and others v. Moldova and Russia»), документи, видані органами та установами (зокрема лікувальними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 257-1 ЦПК. Також, суд застосував практику Європейського суду з прав людини стосовно так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окуповані йтериторії, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «набійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, на підставі досліджених судом письмових доказів, встановлено, що батько заявника дійсно помер [INFO] року в місті Донецьку, а тому, суд приходить до висновку про доведеність зазначеного факту. За таких обставин, заяву слід задовольнити як обґрунтовану. Даний факт встановлено з метою надання заявнику можливості зареєструвати смерть свого батька. На підставі частини четвертої статті 317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved