Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив ухвалити рішення про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], без постійного місця проживання, до туберкульозного відділення комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» строком на три місяці; зобовязати Чечелівське відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області виконати примусову доставку [PERSON], [INFO], до туберкульозного відділення комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» за адресою: м.Дніпро, Чечелівський район, вул. Богданова, 2-а. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку в диспансерно-поліклінічному відділенні №1 комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з відкритою формою туберкульозу легень з 12 жовтня 2017 року з діагнозом: інший туберкульоз (12 жовтня 2017 року) легень (дисемінований), деструкція -, МБТ +, МГ +, ріф. -, К +, резистентність 0, гістологія 0, категорія 2, когорта 4 (2017). З 03 жовтня 2017 року по 05 жовтня 2017 року хвора мешкала у реабілітаційному центрі БО «БФ «Велике майбутнє». 06 жовтня 2017 року [PERSON] була проконсультована лікарем-фтизіатром Дніпропетровського міського центру з профілактики та боротьби зі СНІДом, дообстежена (аналіз мокротиння ТБ05 №3663 від 06 жовтня 2017 року - позитивний). Того ж дня, 06 жовтня 2017 року була госпіталізована до профільного туберкульозного відділення комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Заявником вказано, що 12 жовтня 2017 року рішенням центральної лікарсько-консультативної комісії комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» встановлено діагноз: інший туберкульоз, та на момент виписки зі стаціонару диспансеру, хвора [PERSON] була бактеріовиділювачем. Після виписки хвора на прийом до лікаря-фтизіатра не зявлялася, до реабілітаційного центру не повернулася, її місцезнаходження невідоме, при чисельних спробах додзвонитися не вдавалося, оскільки її мобільний телефон вимкнено. Заявник зауважує, що [PERSON] є бактеріовиділювачем, розповсюджувачем інфекції туберкульозу, не дотримується протиепідемічного режиму та становить епідемічну загрозу для оточуючих, порушує права громадян на безпечні умови життя. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії від 08 лютого 2018 року №4, хвора підлягає примусовій госпіталізації до профільного туберкульозного відділення протитуберкульозного закладу строком на три місяці. У судове засідання представник заявника не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦПК України розгляд справи проведено у відсутності [PERSON], оскільки за даними Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» вона становить загрозу розповсюдження хвороби. Дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Комунальному закладі «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з відкритою формою туберкульозу легень з 12 жовтня 2017 року по теперішній час з діагнозом: інший туберкульоз (12 жовтня 2017 року) легень (дисемінований), деструкція -, МБТ +, МГ +, ріф. -, К +, резистентність 0, гістологія 0, категорія 2, когорта 4 (2017). В період з 03 жовтня 2017 року по 05 жовтня 2017 року [PERSON] проживала в Благодійному фонді «Велике майбутнє» за адресою: м. Дніпро, вул. Муромська, буд.16, та 06 жовтня 2017 року була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Після виписки 27 листопада 2017 року зі стаціонару до Благодійному фонді «Велике майбутнє» не повернулася. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії № 4 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 08 лютого 2018 року, [PERSON], [INFO], відмовляється від госпіталізації, становить загрозу для суспільства та підлягає примусовій госпіталізації до стаціонару строком на три місяці. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких\~судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Згідно ч.3 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Частиною 2\~ст. 346 ЦПК України передбачено, що рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] до туберкульозного відділення Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» строком на три місяці. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved