Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини у будинку [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мама [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді належної їй земельної частки (пая). Так, протягом останніх років життя та на день смерті мами він постійно проживав із нею і доглядав її, відтак відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин, заявник, як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, така повідомила, що він спадщину не прийняв та рекомендувала йому звернутися в суд для визначення додаткового строку для прийняття спадщини - згідно довідки сільської ради [PERSON] на день смерті була зареєстрована у будинку тільки сама. Оскільки він постійно проживав з мамою, здійснював догляд за нею, а потім і здійснив поховання, від прийняття спадщини у встановлений законом строк не відмовився, тому враховуючи п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України просить заяву задовольнити. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] просила заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначила, що вона є дружиною [PERSON] та проживала з ним і його мамою разом на момент смерті останньої, а після організовували її поховання. Представник Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог заяви [PERSON] не заперечив. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] проживає на сусідній вулиці. Пам`ятає, що заявник проживав разом з мамою у одному будинку аж до дня її смерті. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що заявник постійно проживав у будинку із своєю дружиною, дітьми та мамою [PERSON] аж до смерті останньої. На даний час сім`я заявника переїхала у новий будинок. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мама заявника [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 13 вересня 2007 року (а. с. 6-11). Після її смерті відкрилася спадщина (а. с. 16). Також встановлено, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58103446 від 29 жовтня 2019 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня (а. с. 34-35). Як вбачається з довідок Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, [PERSON] була зареєстрована у будинку [ADDRESS] , на день її смерті будь-які інші зареєстровані особи у цьому будинку були відсутні, однак разом із мамою постійно проживав та здійснював за нею догляд заявник [PERSON] (а. с. 14, 15). Крім цього, згідно довідки Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 589/02-27 від 24 червня 2019 року заявник [PERSON] здійснював поховання своєї мами [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 13). Разом з цим, відсутність реєстрації місця проживання заявника за останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] створює йому перешкоди у реалізації належного права на розпорядження спадковим майном (а. с. 12), тому з метою усунення таких просить встановити факт, що має юридичне значення. Так, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону Верховний Суд у справі №404/2163/16-ц не взяв до уваги доводи касаційної скарги, що відсутність реєстрації місця проживання відповідача за останнім місцем проживання спадкодавця є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. За таких обставин, вказаний висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, суд згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує до даних правовідносин. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи вищенаведене та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, а саме довідки сільської ради та покази свідків, які узгоджуються між собою, суд вважає підставною заяву [PERSON] , а відтак приходить до висновку, що у судовому засіданні доведено факт його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини у будинку [ADDRESS] . Отже,

Outcome: approved