Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про скасування рішення суду про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки, поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Свої вимоги обґрунтував наступним. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2004 [PERSON] визнано недієздатною, її опікуном призначено заявника - [PERSON] . Заявник вважає, що на даний час стан її здоров`я значно покращився, вона цілком усвідомлює значення своїх дій та може ними керувати. З цих підстав просив суд скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2004 та поновити її цивільну дієздатність. Ухвалою судді від 22.04.2019 відкрито провадження у справі окремого провадження. Ухвалою суду від 20.09.2019 призначено по справі судово-психіатричну експертизу психічного стану [PERSON] . Ухвалою суду від 10.03.2020 витребувано від ТМО «Психіатрія» у місті Києві медичні картки стаціонарного хворого [PERSON] , від Київського міського центру судово-психіатричної експертизи належним чином завірену копію акту судово-психіатричної експертизи №497 від 11.05.2004; від Київського міського психоневрологічного диспансеру №5 амбулаторну карту хворого [PERSON] 26.03.2021 на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 40 від 26.01.2021. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Заінтересована особа Відділ опіки та піклування повнолітніх осіб Солом`янської РДА у м. Києві не заперечує проти зняття опіки над [PERSON] та підтримає доцільність встановлення над нею піклування. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2004 [PERSON] , визнано недієздатною. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2011 призначено [PERSON] опікуном над його матір`ю [PERSON] . Статтею 42 ЦК України визначено, що за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Порядок поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною (ч. 4 ст. 300 ЦПК України). На виконання зазначених законодавчих положень судом була призначена судова психіатрична експертиза психічного стану [PERSON] . Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 40 від 26.01.2021 Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, [PERSON] , за своїм психічним станом у даний час здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але продовжує виявляти психічні і поведінкові порушення, які істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій, [PERSON] за своїм психічним станом у даний час не потребує встановлення над нею опіки, а потребує встановлення піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Водночас фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), має повну цивільну дієздатність, якщо вона не визнана недієздатною або не обмежена в дієздатності. При цьому зміст повної дієздатності полягає в тому, що фізична особа визнається здатною своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатна своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність за їх невиконання. Якщо фізична особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, вона може бути судом або обмежена у своїй цивільній дієздатності, або визнана недієздатною. Вирішення цього питання є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів фізичних осіб. Так, за приписами ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 39 ЦК України, якщо фізична особа страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, суд може обмежити її цивільну дієздатність, а в разі якщо фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними вона може бути визнана судом недієздатною. Як вбачається з матеріалів справи, під час ухвалення рішення суду про визнання [PERSON] недієздатною остання страждала стійким хронічним психічним захворюванням та за своїм психічним станом не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, Натомість, як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта від 26.01.2021, на теперішній час, психічний стан матері заявника покращився, оскільки за своєю суттю, з урахуванням положень ст.36 ЦК України, вона є особою з обмеженою дієздатністю. Однак, чинним законодавством не передбачено можливість скасування судового рішення про визнання особи недієздатною з одночасним визнанням її обмежено дієздатною або про часткове скасування такого рішення з частковим поновлення цивільної дієздатності. Подальше перебування [PERSON] у статусі недієздатної особи є суттєвим обмеженням її права і свободи. Недоліки чинного процесуального законодавства в даному випадку не можуть бути перешкодою для захисту прав і свобод [PERSON] судом, як того вимагає Конституція України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга статті 22 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обгрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права. З огляду на вищевикладене, враховуючи факт покращення психічного стану матері заявника та з метою захисту її прав і свобод, суд вважає за можливе скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2004, яким [PERSON] визнано недієздатною, та поновити її цивільну дієздатність. Питання про обмеження цивільної дієздатності [PERSON] можу бути вирішено судом у іншому провадженні з урахуванням положень Глави 2 Розділу IV ЦПК України, про що слід роз`яснити заінтересованим особам.

Outcome: approved