Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою. В обґрунтування своєї заяви вказала, що її батьком є [PERSON], [INFO], який перебував з січня 1989 року у шлюбі з її матір'ю [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу батьки проживали у [ADDRESS]. Однак, подружнє життя у них не склалося і 27 листопада 1990 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу батько переїхав жити до своєї матері на Полтавщину і відносин не підтримував, однак до 2006 року він сплачував аліменти на її утримання. Грошові кошти (аліменти) надсилав з м. Полтава. Заявник жодного разу батька не бачила, він не намагався з нею зустрітись і не брав участі у її вихованні. При отриманні дозволу від Державної міграційної служби України на виїзд за межі України на постійне проживання, виникла необхідність у отриманні нотаріально завіреної заява (дозвіл батька) про те, що він не заперечує проти такого виїзду. З метою отримання такої заяви (дозволу) від батька, позивач почала його розшукувати. Як з»ясувалось, за місцем реєстрації батька, останній не проживає на протязі останніх 4-5 років. Місце його фактичного проживання правоохоронними органами не встановлено, а тому вона просить суд визнати [PERSON] безвісно відсутнім. У судовому засіданні представник заявника - [PERSON] підтримала заяву з підстав викладених у ній та просила задовольнити вимоги у повному обсязі. Представник Державної міграційної служби України Яцикін Ю.В. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вказаної заяви. Суд, вислухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 12.01.1989 року було укладено шлюб. Дружина після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Пелюховська», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15 грудня 2015 року №00016115743 (а.с. 4). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO] - заявника у справі. (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 04 квітня 1991 року Харківським відділом РАЦС м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27 листопада 1990 року (а.с. 5). Як встановлено судом, представник заявника звертався до Головного управління Національної поліції в Полтавській області для встановлення місцезнаходження [PERSON], однак згідно листа від 15.06.2016 року №14369/115/101/04-2016 убачається, що [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте на протязі останніх 4-5 років не проживає за місцем реєстрації, а його фактичне місце проживання не відоме. (а.с. 11-12). Статтею 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи, початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Оскільки, як установлено судом, [PERSON] відсутній за останнім фактичним місцем свого проживання, відомості про його місце знаходження відсутні та їх неможливо одержати, з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування [PERSON] пройшло більше чотирьох років та враховуючи те, що визнання останнього безвісно відсутньою необхідно заявнику для отримання дозволу для виїзду на постійне місце проживання за кордон, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та про визнання [PERSON], [INFO]безвісно відсутнім при цьому, початком безвісної відсутності [PERSON] треба вважати 01.01.2012 року.

Outcome: approved