Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, вказуючи, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки загальною площею 7,560 га, що розташована на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 176928), земельної ділянки загальною площею 7,560 га, що розташована на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 176929) та житлового будинку зі всіма будівлями, спорудами, надвірними побудовами та земельною ділянкою, що розташований по [ADDRESS] . Після смерті матері вона звернулася до приватного нотаріуса Нікольського районного нотаріального округу ГТУЮ у Донецькій області із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва на отримання спадщини та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також зазначає, що на час смерті її мати [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з січня 2011 року і по день смерті остання мешкала без реєстрації разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області від 03.03.2020 року. Таким чином встановлення факту її постійного проживання разом з матір`ю на час її смерті, тобто на час відкриття спадщини, їй необхідно для подальшого вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини. В зв`язку з чим просить встановити факт її постійного проживання з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 04.03.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи від заявниці наявна письмова заява, в якій остання заяву по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на її задоволенні, а також просила справу розглянути у її відсутність. Представник заінтересованої особи: Нікольського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами у відсутність нез`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву заявниці, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За приписами ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 13.09.2019 року, [PERSON] народилася [INFO] та її матір`ю зазначена [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 64. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 07.05.1988 року [PERSON] 07.05.1988 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу останній присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено відповідний запис № 4. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 176928 від 04.10.2005 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Володарської районної державної адміністрації № 173 від 03.06.2005 року є власницею земельної ділянки кадастровий номер 1421786600:02:000:0383, 1421786600:02:000:0969, площею 7,560 га, розташованої на території Старченківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 176929 від 04.10.2005 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Володарської районної державної адміністрації № 173 від 03.06.2005 року є власницею земельної ділянки кадастровий номер 1421786600:02:000:0970, 1421786600:02:000:0384, площею 7,560 га, розташованої на території Старченківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії технічного паспорту на будівлю складеного 25.05.2001 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.08.2001 року належить в цілому житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 05.02.2019 року [PERSON] померла [INFO] , в с. Малоянисоль Нікольського району Донецької області у віці 82 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 6. Згідно довідки виконкому Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області № 687 від 16.09.2019 року [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , та на день смерті [INFO] проживала одна. Відповідно до довідки виконкому Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області № 206 від 03.03.2020 року [PERSON] , 1936 року народження, на день смерті (а/з № 6 від 05.02.2019 року) дійсно мешкала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з січня 2011 року і по день смерті, разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину) № 57510013 від 11.09.2019 року наданого приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Будика Н.М. спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Згідно положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно положень ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Справи про спадкування за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК України. Так, відповідно приписів ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово. Статтями 1261-1266 ЦК України визначено п`ять черг спадкування за законом, та спадкування за правом представлення, зокрема ст. 1261 цього Кодексу визначено що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст. 1272 ЦК України). Згідно з положеннями п.4.11 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями, які прийняли спадщину, ніякими строками не обмежена. Тобто, якщо спадкоємець, прийнявши спадщину у порядку, передбаченому ст. 1269 ЦК України, він має можливість отримати свідоцтво про право на спадщину у будь-який час. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Частиною 1 статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про паво на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як встановлено судом, позивачка, будучи донькою померлої, а відповідно спадкоємицею за законом першої черги після смерті матері, на час відкриття спадщини після смерті останньої, була зареєстрована в с. Малоянисоль, тобто не за місцем (реєстрації) спадкодавця, та у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини не подала, в зв`язку з чим у неї не виникло право на отримання свідоцтва про спадщину. Позивачка заявляє вимогу про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавицею (своєю матір`ю) на час її смерті, оскільки це має для неї юридичне значення. Як зазначалося вище, для прийняття спадщини за ч.3 ст. 1268 ЦК України має значення саме постійне проживання з спадкодавцем на момент смерті. Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В той же час ЦК України не дає визначення постійного, переважного або тимчасового проживання. Натомість ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» оперує визначеннями місце перебування та місце проживання: місце перебування - адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. 10 ст. 6 цього ж Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що проживання в певному місці буде постійним, якщо особа проживала в ньому понад шість місяців протягом року, та при цьому реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Для визначення, чи певне житло є місцем проживання особи, слід встановити існування достатніх і тривалих зв`язків особи з конкретним місцем такого проживання. Та при цьому першочергове значення в таких випадках мають, зокрема, довідка органу реєстрації місця проживання на день смерті спадкодавця та/або покази свідків, які безпосередньо (поблизу) проживають до спірного житла або в силу певних обставин періодично його відвідують. Позивачкою належно і достатньо надано доказів на підтвердження того факту, що вона фактично проживала разом із спадкодавцем на день її смерті, а саме надано довідку про місце фактичного проживання спадкодавця - її матері. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання заявниці [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті останньої, і встановлення даного факту має для заявниці як спадкоємця юридичне значення, оскільки вона у відповідності до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину і має право на реалізацію своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, суд вважає заявлені останньою вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved