Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] внаслідок систематичного вчинення психологічного насильства останнім. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що вона з 24.10.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в якому [INFO] року у них народився син [PERSON] Майже два роки сімейне життя заявниці з її чоловіком не ладиться і постійно погіршується. Починаючи з літа 2017 року, шлюбні відносини фактично припинено. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати заявниці та її рідним фізичною розправою, а також відібранням дитини. [PERSON] зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON], на її адресу та членів її родини постійно надходять погрози вбивством, як в телефонних розмовах так і в текстових повідомленнях. 29.01.2018 року з вищевикладених підстав заявниця звернулася до Деснянського управління поліції. Крім того, коли агресивна поведінка [PERSON] почала турбувати сусідів, останній почав погрожувати і їм. На даний час заявниця, турбуючись за своє та свого сина життя, вимушена була переховуватися від чоловіка та всіляко уникати спілкування з ним. На підставі викладеного заявниця просить суд видати обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; наближення на 50 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою, а саме: дитячого садку № 781 за адресою: м. Київ, вул. Висоцького, 3, місця проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. У судовому засіданні представник заявниці підтримав вимоги, викладені у заяві, та просив видати обмежувальний припис [PERSON] задля уникнення переростання психологічного домашнього насильства в фізичне насильство. Заявниця в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд відповідно до вимог ст. 350-5 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у її відсутність, за наявних у справі матеріалів. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Вислухавши пояснення представника заявниці, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] з 24.10.2014 року перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: ?домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; ?психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; ?фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON], заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне насильство та погрожує вбивством їй та членам її родини. Так, судом встановлено, що учасники справи є подружжям, мають спільного сина, проживають окремо, місцем проживання дитини є місце проживання матері. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: роздруківки текстових повідомлень та заяви до Деснянського УП ГУНП у м. Києві, заінтересована особа [PERSON] вчиняє психологічне насильство відносно заявниці [PERSON], що виражається у постійному тероризуванні останньої, в погрозах вбивством її та членів її родини. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Із змісту заяви вбачається посилання заявника на обставини, що носять у собі ознаки приниження гідності, поводження з боку заінтересованої особи до заявника. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закірплює одну з фундаментальних ціностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Нелюдське поводження або покарання передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, рішення ЄСПЛ «Ireland v. the UK», n. 167. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного насильства, що чинить [PERSON] щодо [PERSON], а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, суд вважає, що заявниця, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] та виданні обмежувального припису [PERSON] В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved