Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, - факту родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер її дядько - [PERSON] , 1947 року народження, який на момент смерті проживав у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вона, як племінниця покійного [PERSON] , є спадкоємицею п`ятої черги за законом, звернулася до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області Білик М.В. із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус повідомила про неможливість визнання її спадкоємцем спадкового майна [PERSON] , оскільки нею не підтверджено факт їх родинних відносин зі спадкодавцем, рекомендовано звернутися із цим питанням до суду. Через неможливість документального підтвердження факту наявності родинних відносин між заявницею та померлим дядьком, що необхідно їй для оформлення її спадкових справ як спадкоємиці за законом п`ятої черги, остання звернулась до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та її дядьком, а саме те, що вона - [PERSON] - є рідною племінницею померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 30.06.2021 дану справу прийнято до розгляду та відкрито в порядку окремого провадження; витребувано належно засвідчену копію спадкової справи; розгляд справи призначено на 13 год. 00 ха. 15 липня 2021 року (а.с.25-26). Заявниця [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному у заяві, та додатково зазначила, що її померлий дядько [PERSON] не мав інших родичів, крім неї, його дружина померла, дітей він не мав. Перешкодою в оформлені спадкових прав є виключно те, що не збереглося свідоцтво про народження її матері [PERSON] , яка після заміжжя змінила прізвище на « [PERSON] », та свідоцтво про народження дядька [PERSON] . Представник заінтересованої особи Таращанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с. 30). 13.07.2021 до суду надійшла з Таращанської міської ради заява за підписом міського голови Кривошеєва М. з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, проти задоволення заяви не заперечують (а.с.55). За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення заявниці, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши усі надані докази та матеріали спадкової справи, перевіривши викладені у заяві обставини, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст правовідносин. [INFO] помер [PERSON] , що вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). [PERSON] по день смерті проживав у будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки № 3419, виданої 04.12.2020 сектором реєстрації місця проживання фізичних осіб відділу «Центр надання адміністративних послуг» Таращанської міської ради Київської області (а.с.35, матеріали спадкової справи). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , ? частка якого належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Таращанської нотаріальної контори Лосіцькою Л.П. за реєстровим № 684 від 06.05.1987 (а.с.15). Як випливає із матеріалів спадкової справи, інші ? частки вказаного житлового будинку належала [PERSON] після смерті його матері [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №70/2020 відносно майна померлого [INFO] [PERSON] , копія якої міститься у справі, вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] є [PERSON] , оскільки повідомленням державного нотаріуса Таращанської державної нотаріальної контори Київської області Білик М.В. [PERSON] було повідомлено, що для прийняття спадщини після померлого [PERSON] необхідно надати рішення суду про факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Проте, в матеріалах спадкової справи відсутнє таке рішення суду про встановлення факту спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] та/або відповідне свідоцтво про право на спадщину після померлого. Інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину, немає (матеріали спадкової справи а.с.33-54). Так, з метою оформлення своїх спадкових справ, як спадкоємця за законом, заявниця зверталась до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області Білик М.В., однак, отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2021 за № 85/02-31 у зв`язку з відсутністю підтвердження факту встановлення родинних стосунків із спадкодавцем (а.с.18). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.08.1966 Таращанською міською радою, заявниця [PERSON] народилася [INFO] в м. Тараща Київської області. Батьками заявниці зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). При укладенні шлюбу 28.04.1990 заявниця змінила своє прізвище із « [PERSON] » на прізвище чоловіка - « [PERSON] », що підтверджено копією довідки, виданої органом реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 39 (а.с.8). Після розірвання шлюбу 25.04.1995 заявниця не змінювала прізвище та залишилась - « [PERSON] », що підтверджено копією довідки, виданої органом реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 40 (а.с.8) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Таращанського району Київської області 25.04.1995 (а.с.9). При укладенні шлюбу 19 квітня 2007 року заявниця змінила своє прізвище із « [PERSON] » на прізвище чоловіка - « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області 19.04.2007 (а.с.10). Як зазначено заявницею, її мати - [PERSON] , померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , а.с.12), була рідною сестрою померлого [PERSON] , проте даний факт не має документального підтвердження, оскільки відсутній актовий запис про народження [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з повідомлення Державного архіву Київської області від 21.12.2020 за № 01-43/2580 - «... у книзі актових запитів про народження у вищезазначеному населеному пункті за вказаний період, яка збереглася повністю, запитувані відомості відсутні» (а.с.16). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , суду показав, що він знає цю родину з 1969 року, мешкає по сусідству зі [PERSON] , а також був сусідом і разом працював на одному підприємстві з покійним [PERSON] . Матір [PERSON] - [PERSON] - рідна сестра покійного [PERSON] , вони завжди тісно спілкувались. [PERSON] не мав дітей, його дружина померла і він до смерті мешкав один. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , суду показав, що він проживає по [ADDRESS] , родина Сервінських - його найближчі сусіди. Ствердив, що [PERSON] - племінниця померлого [PERSON] , матір заявниці [PERSON] - рідна сестра [PERSON] , інших родичів у останнього не було. Отже, надані заявницею докази у своїй сукупності підтверджують вказані нею у заяві обставини. При вирішенні заяви суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. Водночас, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу, національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. За положенням пункту 1 частини 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. На підставі усього вищевикладеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, заява [PERSON] обґрунтована. Встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення її спадкових прав.

Outcome: approved