Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з даною заявою в якій просить встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю від 12 травня 2000 року виданий на підставі рішення №16 виконавчого комітету Вертокиївської сільської ради Житомирського району від 16 лютого 2000 року на земельну ділянку площею 0,5337 г., з яких: для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га. та ведення особистого підсобного господарства площею 0,2837 га. [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-08-12 №000232 виданий 12 травня 2000 року належала вищевказана земельна ділянка. При оформленні спадкових прав заявниці стало відомо, що у вищевказаному державному акті представником Вертокиївської сільської ради Житомирського району помилково зроблено виправлення в графі власника з [PERSON] на [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки іншим чином підтвердити даний факт заявниця не має можливості, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала заявлені вимоги із підстав викладених в заяві. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутність, заяву визнали. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 травня 2000 року Вертокиївською сільською радою Житомирського району видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,5337 г., з яких: для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га. та ведення особистого підсобного господарства площею 0,2837 га., серії ЖТ-08-12 №000232 на ім`я [PERSON] (а.с.5), в якому сільським головою зроблено виправлення в графі власника з [PERSON] на [PERSON] , який помер [INFO] , до отримання Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] [INFO] в с.Вертокиївка Житомирського району померла [PERSON] (мати заявниці) (а.с.13). Постановою державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщука А.І. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] у зв`язку з розбіжностями у відомостях про власника земельних ділянок (а.с.14). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. визначено, що суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`я, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові тощо. Згідно ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналізуючи встановлені у справі обставини та дослідивши надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає що вищевказані документи містять розбіжності. У суду не має підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документальним доказам, оскільки оригінал документу, який подано заявником суду в копії, зберігається у заявника і не викликає сумніву у його належності померлій матері заявника, а тому суд вважає доведеним факт належності [PERSON] . Державного акту на право приватної власності на землю від 12 травня 2000 року виданий на підставі рішення №16 виконавчого комітету Вертокиївської сільської ради Житомирського району від 16 лютого 2000 року на земельну ділянку площею 0,5337 га. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для реалізації її спадкових прав. Відповідно до ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не передбачено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved