Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області з заявою про видачу обмежувального припису, де заінтересованою особою є [PERSON] . Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з 21 листопада 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та вони мешкали за адресою: [ADDRESS] . Від зазначеного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . За час перебування заявниці у шлюбі з [PERSON] , останній висловлювався на адресу останньої непристойною лайкою, спричиняв їй тілесні ушкодження, у звязку з чим [PERSON] неодноразово викликала працівників поліції, які складали відносно [PERSON] адміністративні протоколи за ст. 173-2 КУпАП, рішення щодо яких заявниці невідомі. Постійні висловлювання на адресу [PERSON] непристойною лайкою, спричинення їй тілесних ушкоджень з боку [PERSON] стали підставою для розірвання шлюбу останніх 06 березня 2020 року. Однак, [PERSON] по теперішній час не залишає в спокої заявницю, переслідує останню, знаходиться біля її місця роботи та дому, продовжує спричиняти при зустрічі тілесні ушкодження, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою. Окрім того, [PERSON] постійно пише [PERSON] смс-повідомлення та телефонує з погрозами. У зв`язку з зазначеним [PERSON] вважає, що вона є особою, яка постраждала від домашнього та психологічного насильства, а тому з метою забезпечення діючого та ефективного способів захисту від повторного скоєння такого насильства відносно неї, остання просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк до шести місяців, яким встановити тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; - заборонити наближатися на певну відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити телефонні розмови з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 26). На адресу суду від заявниці надійшло письмове клопотання про уточнення вимог заяви, згідно з яким остання просить суд заборонити [PERSON] перебувати в місці її проживання за адресою: [ADDRESS] , та місці її роботи - Вугледарської школи мистецтв, розташованої за адресою: місто Вугледар, вулиця 13 Десантників, будинок 21; наближатись на відстань 5 метрів до місця проживання та роботи; особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривдникові, переслідувати її і в будь-який інший спосіб спілкування з нею; телефонні розмови з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, за винятком смс-повідомлень, з метою вирішення питань пов`язаних з опікою за спільною дитиною [PERSON] . Від інших вимог заяви [PERSON] відмовилась та просила суд справу розглядати без її участі (а.с. 28). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце,дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 25). На адресу суду від [PERSON] надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, уточнені вимоги заяви визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с. 29). Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 листопада 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, між [PERSON] та [PERSON] 21 листопада 2015 року було зареєстровано шлюб (а.с. 17). Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 06 березня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженцем міста Донецька Донецької області, та [PERSON] , [INFO] , уродженкою міста Донецька Донецької області, який був зареєстрований 21 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 217 (а.с. 18-19). Відповідно до копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Вугледарським МС ГУ ДМС України в Донецькій області, остання з 15 лютого 2011 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20-21). Згідно Актів з надання соціальної послуги кризового та екстреного втручання [PERSON] у періоди з 25 жовтня 2019 року по 04 листопада 2019 року та з 16 липня 2020 року по 22 липня 2020 року отримувала соціальні послуги, а саме: проведено профілактичні бесіди, надано поради та рекомендації, здійснено психологічну підтримку (а.с. 15, 16). Заявниця [PERSON] двічі зверталась до Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області з заявами від 22 квітня 2020 року та від 27 листопада 2020 року про притягнення [PERSON] до відповідальності, оскільки останній тривалий час вчиняє відносно останньої та її дітей психологічне насилля, а саме, образи у смс-повідомленнях та під час телефонних дзвінків, переслідування біля під`їзду в будь-який час, кинув у заявницю камінь, повідомив, що останній залишилось жити п`ять днів (а.с. 4, 5). Як вбачається з наданих до суду роздруківок смс-повідомлень з абонентського номеру [NUMBER] підписаного як « [PERSON] » заявниці надходять повідомлення з нецензурними, принизливими за своїм змістом висловлюваннями на адресу [PERSON] (а.с. 6-14). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Згідно п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно п 17 ч. 1 ст. 1 Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною 2 статті 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно ч. 4 ст. 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи, що заявниця неодноразово зверталась до органів Національної поліції України з заявами про притягнення [PERSON] до відповідальності з вчинення відносно неї психологічного насилля, а згідно наданих до суду роздруківок смс-повідомлень на номер телефону [PERSON] з абонентського номеру [NUMBER] підписаного як « [PERSON] » надходять повідомлення з нецензурним та принизливим змістом, у зв`язку з чим заявниці було надано соціальні послуги, зокрема, у вигляді психологічної підтримки, приймаючи до уваги визнання [PERSON] уточнених вимог заяви про видачу обмежувального припису, суд, з метою застосування превентивного засобу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони [PERSON] , суд вважає, що до останнього необхідно застосувати обмежувальний припис, а вимоги заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved