Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті батька [PERSON], який помер 06.08.2015 року у м. Краснодон, Луганської області, тобто на тимчасово окупованій території. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] є її батьком, який помер 06.08.2015 року, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть №266 від 07.08.2015 року. Заявник звернулась до Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням вчинити актовий запис про смерть [PERSON] на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 266 від 07.08.2015 року. 16.06.2016 року заявник отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті ДРАЦС, яким їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть батька. Заявник в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. [PERSON], [INFO] є батьком заявниці, що підтверджується матеріалами справи, помер на тимчасово окупованій території, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 266 від 07.08.2015 року, яке було видано Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Краснодон, де зазначено, що причиною смерті [PERSON] є злоякісне новоутворення передміхурової залози. Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України. ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Ст. 9 ч. ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст. 10 ч.1 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Ст. 17 ч. 1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Ст. 17 ч. ч. 1, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Оскільки заявниця, є громадянкою України, має постійне місце проживання на території України; її дідусь, також був громадянином України, але помер, перебуваючи на окупованій території, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть встановленої законодавством Луганської народної республіки форми, вказана обставина унеможливлює отримання онукою померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON], необхідно встановити факт смерті її батька [PERSON]. За таких обставин, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved