Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду із указаною заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання її зі спадкодавцем [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини, а саме: 24 грудня 2016 року за адресою: вул. [PERSON] (Урицького), 111, кв. 5, м. Маріуполь, Донецька область. На обґрунтування вимог заявник [PERSON] посилається на те, що 24 грудня 2016 року помер її батько [PERSON], у липні вона звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] для відкриття спадкової справи, однак нотаріус відмовив їй у відкритті такої справи та листом розяснив, що відсутні документи, які підтверджують факт спільного проживання [PERSON] із заявником відповідно до ч. 3 ст.\~1268 ЦК України. Оскільки батько заявника проживав із нею з 2014 року за адресою:\~вул.\~[PERSON] (Урицького), 111, кв. 5, м. Маріуполь, Донецька область, просила вимоги заяви задовольнити. Заявник просила здійснити розгляд справи за її\~відсутності, підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Заінтересована особа Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що [PERSON], 24 грудня 2016 року помер, про що складений актовий запис № 2732 (а. с. 10). 07 квітня 1964 року у [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON], підтвердженням чого є свідоцтво про народження серії У-УР № 1071021 від 07 квітня 1964 року, актовий запис № 16 (а. с. 11). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] 12 травня 1984 року уклала шлюб із [PERSON], після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON], про що вчинений відповідний актовий запис № 15 (а. с. 12). Відповідно до довідки № [NUMBER] від 06 листопада 2014 року [PERSON] взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, за адресою: вул. [PERSON] (Урицького), 111, кв. 5, м. Маріуполь, Донецька область. У подальшому термін дії довідки продовжено до 11 грудня 2016 року (а. с. 13, 14). Згідно із довідкою від 02 липня 2014 року № [NUMBER] «УК «Західна» [PERSON] із січня 2014 року проживає за адресою: вул. [PERSON] (Урицького), 111, кв. 5, м. Маріуполь, Донецька область (а. с. 15). Також похованням [PERSON] займалася його донька [PERSON], підтвердженням чого свідоцтво про поховання, виписки із медичної картки амбулаторного хворого, квитанції на придбання товарів та послуг щодо поховання, талоном на поминальний обід (а. с. 1625). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] із січня 2014 року дійсно проживав у своєї доньки [PERSON], як особа, яка перемістилася із тимчасово окупованої території, за адресою: . вул. [PERSON] (Урицького), 111, кв. 5, м. Маріуполь, Донецька область, до моменту смерті у грудні 2016 року. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті з життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заявник [PERSON] є дочкою [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги за законом. Як видно з листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 12 липня 2017 року після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернувся лише заявник із заявою про намір прийняти спадщину, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося. Інших спадкоємців судом не встановлено. [PERSON] приватним нотаріусом надано письмову відповідь, якою відмовлено у відкритті спадкової справи у звязку із тим, що спадкоємець пропустив 6-ти місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та у спадкоємця відсутні докази постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а. с. 9). За змістом норм статей 1268 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Порядок подання заяви про відкриття спадщини регламентується п. 3 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так пунктом 3.22 Порядку передбачено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Саме у звязку з тим, що [PERSON] на момент відкриття спадщини не був зареєстрований разом із спадкодавцем нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 [PERSON] 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі, коли постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що на день своєї смерті [PERSON] перебував на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, за адресою: вул. [PERSON] (Урицького), 111, кв. 5, м. Маріуполь, Донецька область, фактично проживав за цією адресою та на момент смерті з ним постійно проживала його дочка [PERSON] З огляду на викладене, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини з метою оформлення спадкових прав.

Outcome: approved