Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, просить встановити факт втрати ним, нині громадянином [PERSON] Федерації [PERSON], [INFO], громадянства України. При цьому, вказуючи, що у 2009 році ним, [PERSON], на підставі поданої заяви набуто громадянство іноземної країни [PERSON] Федерації; зазначене підтверджується паспортом громадянина [PERSON] Федерації, серія 45 10 № 404001 від 03 вересня 2009 року, виданий відділенням по району Кунцево ОУФМС Росії у м. Москві, код підрозділу 770-064. Заінтересована особа повідомлялась належним чином про місце, час та дату судового засідання, її представник до суду не зявився, про поважні причини такої неявки суд не повідомив. Представник заявника в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням заяви з наступних причин. Судом встановлено, що [PERSON] народився 20 жовтня 1978 року у м. Маріуполь Донецької області та набув громадянства України на підставі ст. 2 Закону України «Про громадянство України». Згідно наведеною нормою громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали па території України. У 2002 році заявник виїхав на постійне проживання до [PERSON] Федерації та звернувся із заявою про добровільне набуття громадянства [PERSON] Федерації. 6 лютого 2002 року заявник став на військовий облік у Кузьмінському РВК м.Москви РФ, що підтверджується тимчасовим посвідченням офіцеру запасу № 71 від 1 серпня 2000 року. У 2009 році [PERSON] на підставі поданої заяви набув громадянство [PERSON] Федерації, що підтверджується паспортом громадянина [PERSON] Федерації, серія 45 10 №404001 від 03 вересня 2009 року, виданий відділенням по району Кунцево ОУФМС Росії у м. Москві, код підрозділу 770-064. Заявник [PERSON] працює та постійно проживає, починаючи з 28 жовтня 2004 року, у м. Москві, за адресою Рубльовське шосе, 24[ADDRESS]. В Україні заявник тимчасово перебуває за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором оренди квартири від 10 жовтня 2015 року. Відповідно до статті 17 Закону України «Про громадянство», громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Згідно з ч.1 статті 18 Закону України «Про громадянство», громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. Згідно з приписами п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про громадянство України» добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття, є підставою для втрати громадянства України, так само як і добровільний вступ на військову службу іншої держави. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Таким чином, враховуючи набуття заявником громадянства іншої держави, перебування його на військовому обліку цієї іноземної країни, а також беручи до уваги унеможливлення законодавством України подвійного громадянства громадян України та бути підлеглими іншої держави, суд дійшов висновку про те, що в силу наведених обставин заявник втратив громадянство України в силу пункту 2 статті 17 Закону України «Про громадянство». Суд має врахувати, що громадянство особи, разом з іншими критеріями, впливає на її цивільно-правовий статус, що разом з іншими доводами дає підстави для висновку про обґрунтованість вимог заяви та необхідності її задоволення. Суд має застосувати до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 256 ЦПК України, згідно із якими у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved