Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Свої вимоги заявник мотивував тим, що 14.08.2020 року його батько [PERSON] отримав у власність від Конотопської дистанції споруд і водопостачання ДТГО Південно-Західної залізниці Укрзалізниці, чотирикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 52,1 кв.м. (фактично місце розташування даної квартири - с. Чорноплатове Конотопського району Сумської області). Право власності на дану квартиру зареєстроване Конотопським міжміським бюро технічної інвентаризації 11 грудня 2003 року в реєстрову книгу 6 за реєстровим номером 848, реєстраційний номер 3875021. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.12.2003 року, на праві приватної спільної сумісної власності, власниками даної квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , але при реєстрації права власності даної квартири адреса нерухомого майна була вже зазначена як [ADDRESS] . Рішенням Присеймівської сільської ради Конотопського району Сумської області №66 від 24.11.2011 року уточнено назву вулиць та нумерацію будинків по селу Чорноплатове і затверджено, що квартира розташована у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Приватним нотаріусом Майстренко І.В. була заведена спадкова справа 231/2018. 04.06.2020 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину по закону на ј частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальна площа квартири 52,1 кв.м., житлова 36,6 кв.м. На вказану квартиру було розроблено технічний паспорт. Згідно довідки-характеристики, виданої КП Конотопським міжміським бюро технічний інвентаризації від 03.11.2020 року №1275 року, адреса квартири зазначена як [ADDRESS] . Підставою для державної реєстрації права власності на майно, що отримав я в спадщину є свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину. Але адреса квартири, зазначена в свідоцтві про право на спадщину та даних КП Конотопське МБТІ відрізняється. В свідоцтві зазначено с. Мельня, а в довідці с. Чорноплатове. Відповідно до довідки Мельнянської сільської ради №217/02-31 від 01.12.2020 року в с. Мельня на період до 2002 року та після 2002 року вулиці Привокзальна не значилося і на даний час не значиться, будинку [ADDRESS] по вказаній вулиці також не значиться. Таким чином, заявник вважає, що Конотопським МБТІ при реєстрації права власності майна в 11.12.2003 році помилково в адресі квартири було зазначено замість «станція [PERSON] » - «село [PERSON] », у зв`язку з чим у заявника відсутня можливість здійснити державну реєстрації права власності на майно. Враховуючи вищевикладене заявник просив суд встановити факт, що чотирикімнатна квартира під номером [ADDRESS] , ј частки якої належить [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2020 року, реєстровий номер 375, адреса якої в свідоцтві вказана [ADDRESS] та чотирикімнатна квартира під номером [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.08.2002 року б/н, адреса якої вказана в свідоцтві: [ADDRESS] , фактично є однією квартирою місце розташування якої, - [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.06.2021 року було відкрито провадження у даній справі. У судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. 27.07.2021 року на електронну адресу суду від адвоката Дерев`янко О.В., яка діє в інтересах [PERSON] надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на інший час. Суд, дослідивши вказане клопотання вирішив відмовити у перенесенні розгляду справи на інший час у зв`язку з необґрунтованістю клопотання. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 19.07.2021 року до канцелярії суду надійшов лист, в якому сільський голова Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області просив розгляд справи провести без участі представника. Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Під час судового засідання встановлено, що 14.08.2002 року Конотопською дистанцією споруд було видане свідоцтво №130 про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належить [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Загальна площа квартири становить 52,1 кв.м. Відповідно до витягу виданого Конотопським міжміським бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 2252964 від 11.12.2003 року, реєстраційний номер: 3875021, адреса об`єкта: [ADDRESS] . Номер запису: 848 в книзі: 6. Власники: [PERSON] (свідоцтво про право власності / бн / 14.08.2002 / Конотопська дистанція споруд); [PERSON] (свідоцтво про право власності / бн / 14.08.2002 / Конотопська дистанція споруд); [PERSON] (свідоцтво про право власності / бн / 14.08.2002 / Конотопська дистанція споруд); [PERSON] (свідоцтво про право власності / бн / 14.08.2002 / Конотопська дистанція споруд). 04.06.2020 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: ј (однієї четвертої) частки квартири чотирикімнатної під номером [ADDRESS] , належної померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Конотопською дистанцією споруд 14 серпня 2002 року за реєстровим №130. Право власності зареєстроване Конотопським міжміським бюро технічної інвентаризації 11 грудня 2003 року в реєстрову книгу 6, за реєстровим №848, реєстраційний номер: 3875021. Загальна квартири площа - 52,1 кв.м, житлова площа 36,6 кв.м. Спадкова справа №231/2018 зареєстрована в реєстрі за №375. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Бочечківської сільської ради Конотопського району, Сумської області Ярмак Вікторії Олександрівни від 11 лютого 2021 року, у державній реєстрації права власності приватної квартири з реєстраційним номером 2093924659220, що розташована за адресою: [ADDRESS] , було відмовлено. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України. Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У частині 1 ст. 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). Заявник просить суд встановити факт, що чотирикімнатна квартира під номером [ADDRESS] , ј частки якої належить [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2020 року, реєстрований номер 375, адреса якої в свідоцтві вказана [ADDRESS] та чотирикімнатна квартира під номером [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.08.2002 року б/н, адреса якої вказана в свідоцтві: [ADDRESS] , фактично є однією квартирою місце розташування якої, - [ADDRESS] . Згідно ч.ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ. 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акредитовані суб`єкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з суб`єктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом. Відповідно до ч.3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину т а його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначені ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими зокрема, відповідно до п.п. 3,4 цієї норми є невідповідність поданих документів вимогам, встановленим цим Законом та подання документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Порядок оскарження дій державного реєстратора визначений ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Таким чином, судом встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Бочечківської сільської ради Конотопського району, Сумської області Ярмак Вікторії Олександрівни від 11 лютого 2021 року, у державній реєстрації права власності приватної квартири з реєстраційним номером 2093924659220, що розташована за адресою: [ADDRESS] , було відмовлено, мотивуючи відмову тим, що визначити дійсне місце знаходження квартири, яка належить заявникові для проведення подальшої реєстрації права власності, не має можливості, посилаючись при цьому на ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому факт того, що чотирикімнатна квартира під номером [ADDRESS] , ј частки якої належить [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2020 року, реєстрований номер 375, адреса якої в свідоцтві вказана [ADDRESS] та чотирикімнатна квартира під номером [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.08.2002 року б/н, адреса якої вказана в свідоцтві: [ADDRESS] , фактично є однією квартирою місце розташування якої, - [ADDRESS] , заявник підтвердив наявними в матеріалах справи доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на житло від 14 серпня 2002 року №130; свідоцтвом про право на спадщину від 04.06.2020 року; технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] . Дії державного реєстратора Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області Ярмак Вікторії Олександрівни щодо відмови у реєстрації права власності на належне їй майно, яка не містить конкретних підстав відмови передбачених статтею 24 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявник не оскаржував. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу і на те, що у ч. 1 ст. 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом ч. 2 цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте в судовому порядку можуть бути встановлені лише ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (постанова ВПВС від 29 травня 2019 року у справі №398/4017/18 (провадження №14-215цс19).

Outcome: approved