Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Заявник лікар-психіатр Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька Гармата Л.С. звернулась в суд з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON] Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON], [INFO], мешканка м. Луцька була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька 12 жовтня 2017 року о 12 год. 30 хв. в супроводі мами в зв'язку з погіршенням психічного стану: перестала спати, настрій знизився, стала тривожною, почала відмічати напливи поганих думок, турбує відчуття втоми, слабість в тілі, плаксивість, «нічого не хочеться робити». [PERSON] за рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 березня 2010 року визнана недієздатною, опікуном призначено її маму - [PERSON]. Висновком комісії лікарів психіатрів № 919 від 13 жовтня 2017 року встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу з емоційно-вольовим зниженням, вираженим тривожно-депресивним синдромом з суїцидальними тенденціями. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Просить суд госпіталізувати [PERSON] до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька. В судовому засіданні заявник представник Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька лікар-психіатр Гармата Л.С. заяву підтримала з підстав в ній зазначених. Просила суд заяву задовольнити. Прокурор Назарук Ю.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, суду пояснила, що [PERSON] потребує стаціонарного лікування у ВОПЛ №1. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 12.10.2017 року о 12:30 год. [PERSON] була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька в супроводі матері в зв'язку з погіршенням психічного стану: перестала спати, настрій знизився, стала тривожною, почала відмічати напливи поганих думок, турбує відчуття втоми, слабість в тілі, плаксивість, «нічого не хочеться робити». Черговим лікарем була госпіталізована у відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 19.03.2010 року [PERSON] визнано недієздатною, призначено опікуном матір хворої - [PERSON] 13.10.2017 року о 10 год. 00 хв. була оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою встановлено наявність у хворої вираженої тривожно-депресивної симптоматики, песимістичної налаштованості, суїцидальних тенденцій та суїцидальних спроб в анамнезі, відсутність достатньої критики та недієздатність, що унеможливлює повноцінне соціальне функціонування громадянки, яка страждає на тяжкий психічний розлад. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів за № 919 від 13.10.2017 р. у [PERSON] встановлений діагноз: параноїдна шизофренія, безперервного типу перебігу з емоційно-вольовим зниженням, вираженим тривожно-депресивним синдромом з суїцидальними тенденціями, потребує лікування в стаціонарних умовах. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. В справі «Акопян проти України (заява № 12317/06) рішення від 05.06.2014, у п. 73 Європейський суд встановив, що згідно з практикою Суду особа не може бути примусово госпіталізована як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижче наведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року у справі № 1-1/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-111 з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням-психіатра без судового контролю. Зроблено висновок, що особа яка визнана у встановленому порядку недієздатною може бути госпіталізована до психіатричного закладу тільки за рішенням суду. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару у примусовому порядку [PERSON], а тому заяву слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved