Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Заявник звернулась в суд з заявою, у якій просила встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданого 25.12.1996 року управлінням житлово - комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів на підставі розпорядження № 11932/1 від 25.12.1996 року. Повідомлено щодо неможливості виправити помилку у імені, оскільки паспорт оформлено пізніше ніж вищезазначене свідоцтво, у зв`язку з цим вона позбавлена права розпоряджатися нерухомістю та змушена звернутися до суду. Сторони у судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданого 25 грудня 1996 року управлінням житлово - комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів на підставі розпорядження № 11932/1 від 25.12.1996 року, крім інших, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ім» я заявника зазначено [PERSON] . Заінтересована особа - комунальне підприємство «Квартирне управління Кременчуцької міської Ради» повідомила заявника щодо неможливості виправлення технічної помилки. У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено у заяві факт, що просить встановити заявник, має юридичне значення, для вирішення майнових прав Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] [ADDRESS] , документами, що підтверджують родинні відносини зі співвласниками нерухомості, довідкою про неможливість виправленні помилки в правовстановлюючому документів, оскільки надані документі паспорт на ім`я [PERSON] , отриманий пізніше ніж вищезазначене свідоцтво про право власності на житло. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved