Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою, у якій просила суд оголосити [PERSON] [INFO] уродженця [INFO], померлим. В обґрунтування своєї [PERSON] суду зазначила, що вона перебувала з 20 жовтня 1971 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від подружнього життя у них 21 лютого 1982 року, народився син [PERSON]. Її чоловік [PERSON], помер 22 лютого 2009 року. Її син, [PERSON], відповідно до вироку Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2011 року (справа № 1-29/11 року), засуджений за ст. 187 ч. 4, 186 ч. 5, 185 ч. 5, 69, 70 ч. 1 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням в кримінально-виконавчу установу закритого типу з конфіскацією майна. Відповідно до вироку колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2011 року, вирок Саксаганського районного суду міста [PERSON] - скасований. [PERSON] засуджений за ст. 187 ч. 4, 186 ч. 5, 185 ч. 5, 70 ч. 1 КК України до девяти років позбавлення волі. Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2011 року, вирок апеляційного суду, щодо [PERSON], залишено без змін. Вирок суду набрав законної сили 13 квітня 2011 року. Їй відомо, що її син [PERSON], в квітні 2012 року, був направлений до установи відбуття покарання, а саме: Свердловська виправна колонія Луганської області (№ 38) за адресою: Луганська область Свердловський район, смт. Ленінське. 04 вересня 2014 року о 16 годині 00 хвилин їй зателефонував невідомий чоловік, який представився лікарем установи де її син відбував покарання, та повідомив що її син [PERSON] - помер, також повідомив що причиною смерті було панкреатит з перетонітом. Вона, зверталась до Генерального прокурора України, Міністерства юстиції України, Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області, Державної пенітенціарної служби України з запитами про надання їй довідки про смерть її сина, але їй було повідомлено, що відомості відсутні. Відповідно до повідомлення з Служби безпеки України від 28 вересня 2016 року, згідно з інформацією, отриманою від Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, [PERSON] в інформаційних обліках Об'єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, заручників та встановлення місцезнаходження безвісно зниклих в районі проведення антитерористичної операції не значиться. На теперішній час отримати довідку про смерть або свідоцтво про смерть в органі РАЦС за місцем смерті [PERSON] є неможливим, оскільки зазначена територія є тимчасово окупованою. Тому вона просила суд постановити рішення яким оголосити [PERSON] [INFO], уродженця [INFO], померлим. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на зазначені вище факти. Заінтересована особа представник Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у судове засідання не зявився заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій просив суд постановити рішення згідно чинного законодавства на розсуд суду. Суд в судовому засіданні встановив що заявниця [PERSON] перебувала з 20 жовтня 1971 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від подружнього життя у них 21 лютого 1982 року, народився син [PERSON]. [PERSON], помер 22 лютого 2009 року. Син заявниці [PERSON], відповідно до вироку Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2011 року (справа № 1-29/11 року), засуджений за ст. 187 ч. 4, 186 ч. 5, 185 ч. 5, 69, 70 ч. 1 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням в кримінально-виконавчу установу закритого типу з конфіскацією майна. Відповідно до вироку колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2011 року, вирок Саксаганського районного суду міста [PERSON] - скасований. [PERSON] засуджений за ст. 187 ч. 4, 186 ч. 5, 185 ч. 5, 70 ч. 1 КК України до девяти років позбавлення волі. Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2011 року, вирок апеляційного суду, щодо [PERSON], залишено без змін. Вирок суду набрав законної сили 13 квітня 2011 року. В квітні 2012 року [PERSON] був направлений до установи відбуття покарання, а саме: Свердловської виправної колонії Луганської області (№ 38) за адресою: Луганська область Свердловський район, смт. Ленінське. 04 вересня 2014 року о 16 годині 00 хвилин [PERSON] зателефонував невідомий чоловік, який представився лікарем установи де син останньої відбував покарання, та повідомив що її син [PERSON] - помер, також повідомив що причиною смерті було панкреатит з перетонітом. [PERSON], зверталась до Генерального прокурора України, Міністерства юстиції України, Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області, Державної пенітенціарної служби України з запитами про надання їй довідки про смерть її сина, але їй було повідомлено, що відомості відсутні. Відповідно до повідомлення з Служби безпеки України від 28 вересня 2016 року, згідно з інформацією, отриманою від Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, [PERSON] в інформаційних обліках Об'єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, заручників та встановлення місцезнаходження безвісно зниклих в районі проведення антитерористичної операції не значиться. На теперішній час отримати довідку про смерть або свідоцтво про смерть в органі РАЦС за місцем смерті [PERSON] є неможливим, оскільки зазначена територія є тимчасово окупованою. Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Згідно ст.. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Суд, вислухавши заявницю яка підтримала заяву, а також вивчивши матеріали цієї цивільної справи, вважає, що заява повинна бути задоволена з наступних підстав: Доводи заявниці підтверджені документами долученими до позову, а саме свідоцтво про одруження; свідоцтво про народження [PERSON], свідоцтво про смерть [PERSON], паспортом [PERSON], ідентифікаційним кодом [PERSON], вироком Саксаганського районного суду міста [PERSON]; вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України, довідкою з Свердловської виправної колонії від 19 квітня 2012 року; довідкою з місця мешкання від 17 жовтня 2016 року, відповідю Державної пенітенціарної служби України від 19 жовтня 2015 року; відповідю Генеральної прокуратури України від 29 липня 2016 року; відповіддю Державної пенітенціарної служби України в Луганській області від 19 серпня 2016 року, відповіддю Міністерства юстиції України від 12 вересня 2016 року, відповіддю Служби Безпеки України від 28 вересня 2016 року, актом про не проживання від 02 листопада 2016 року, та іншими письмовими доказами, також зазначені факти у судовому засіданні підтвердила допитаний свідок [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що є достатньо підстав для задоволення заяви [PERSON] і оголошення [PERSON] [INFO] уродженця [INFO], померлим.

Outcome: approved