Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду зі вказаною заявою та просить суд примусового госпіталізувати до КП «Криворізький ПТД «ДОР» Бережного С.В. строком на 3 місяці, посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у протитуберкульозному кабінеті КНП «Зеленодольський центр первинної медико - санітарної допомоги» ЗМР з 07.10.2019 року. [PERSON] обстежений під час лікування пневмонії та виявлено масивне бактеріовиділення, він проінформований про наявність заразної форми туберкульозу, рекомендовано негайно звернутися до фтизіатра. Неодноразово проводилися бесіди лікарем загальної практики сімейної медицини та фтизіатром щодо необхідності обстеження та специфічного контрольованого лікування туберкульозу в умовах стаціонару КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «ДОР», профілактиці розповсюдження туберкульозу серед оточуючих. На засіданні ЦЛКК «КПТД» ДОР» від 10.10.2019 року підтверджений діагноз: вперше діагностований туберкульоз (10.10.2019 року) легень (дисемінований), Дест-,МБТ +, м+,к0,рІ0,гіст0, кат1,ког.4(2019). [PERSON] проінформований про необхідність сурового дотримання вимог інфекційного контролю, проте хворий працює на чужих подвір`ях, веде мігруючий спосіб життя, зловживає алкоголем, користується громадським транспортом, уникає контакту з медичними працівниками, проживає в літній кухні разом з вагітною дружиною та дітьми. Хворий направлений на госпіталізацію 11.10.2019 року та перевезений машиною швидкої допомоги на обстеження та госпіталізацію в профільне легеневе відділення КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «ДОР», проте не здав аналізи та повернувся додому. В зв`язку з тим, що [PERSON] не має прихильності до лікування , не дотримується режиму, веде мігруючий спосіб життя, є джерелом розповсюдження туберкульозної інфекції, являє загрозу для здоров`я оточуючих його людей, в тому числі для вагітної дружини та дітей, примусова госпіталізація [PERSON] є суспільно необхідною і стосується як інтересів самого хворого і його оточення, так і інших громадян. Просить заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заявника на задоволенні вимог наполягала з підстав, викладених в заяві. Справу розглянуто без участі заінтересованої особи [PERSON]згідно ч. 1 ст.345 ЦПК України. Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно частини 1 статті 345 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Як встановлено судом, [PERSON] комунальним некомерційним підприємством «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги» направляється на стаціонарне лікування за станом здоров`я та за показаннями - наявність малолітніх дітей та вагітної дружини до Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР». Згідно довідки Зеленодольського ЦПМСД від 16.10.2019 року у [PERSON] , [INFO] , діагностовано туберкульоз вперше діагностований туберкульоз (10.10.2019 року) легень (дисемінований), Дест-,МБТ +, м+,к0,рІ0,гіст0, кат1,ког.4(2019),в зв`язку з наявністю бациловиділення згідно вимог інфекційного контролю потребує госпіталізації в профільне відділення КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «ДОР». Відповідно довідки Зеленодольського ЦПМСД від 16.10.2019 року хворий [PERSON] , 1986 року народження, потребує обстеження і лікування в умовах тубдиспансеру. Він проживає з двома дітьми та вагітною дружиною. Хворому неодноразово пропонувалось обстеження і лікування в умовах тубдиспансеру. Хворий 11.10.2019 року був транспортований машиною невідкладної допомоги в тубдиспансер м. Кривого Рогу на обстеження та лікування, однак він не пройшов обстеження і громадським транспортом поїхав додому, розповсюджуючи і далі інфекцію. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 5 липня 2001 року № 2586-III, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. За статтею 53 Закону України «Основи законодавстваУкраїни про охорону здоров`я`від 19 листопада 1992 року № 2801-XII, з метою охорони здоров`я населення органи і заклади охорони здоров`я зобов`язані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СНІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України. На підставі частин 1-3 статті 346 ЦПК України, розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, оскільки [PERSON] є хворим на туберкульоз, форма якого є заразною для оточуючих, що в свою чергу становить епідеміологічну загрозу для населення, ухиляється від лікування, у зв`язку із чим, виникла необхідність у його примусовій госпіталізації до Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію особи до протитуберкульозного закладу, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації на встановлений законом строк. Судові витрати відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved