Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із позовом про зняття арешту , який мотивує тим, що у березні 2013 року Пенсійний фонд України у Генічеському районі звернувся до виконавчої служби з вимогою про стягнення з нього пенсійних внесків у розмірі близько 4000 гривень. Після чого державний виконавець відкрив виконавче провадження та зробив запити до установ для встановлення належного майна і на підставі отриманих відомостей виніс постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна, після чого вніс запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.03.2013 року о 13:18 годині. Потім вияснилось, що заборгованість була сплачена ним ще раніше, тому пенсійний фонд звернувся з листом до державного виконавця для повернення виконавчого стягнення без виконання за фактом чого, державний виконавець закрив виконавче провадження, але не вніс ці відомості до реєстру обтяжень та не зняв арешт з рухомого та нерухомого майна належного заявнику. 25.09.2016 року при зверненні до нотаріуса позивач дізнався, що на його майно накладено обтяження у вигляді арешту. Через те, що виконавче провадження вже закрито заявнику було відмовлено у знятті арешту з майна та рекомендовано звернутися до суду, у звязку із чим і просить зняти арешт з належного йому рухомого та нерухомого майна, який накладений на підставі постанови державного виконавця. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснює, що заборгованість перед пенсійним фондом була виплачена ще до виклику до виконавчої служби. Вказав, що за наявності арешту порушується його право приватної власності та оскільки виконавче провадження вже закрито, він вимушений був звернутися до суду для зняття арешту зі свого майна. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що дійсно заборгованість перед ними вже виплачена, а виконавче провадження завершеною. Представник третьої особи до суду не зявився. Про час, місце та мету розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ч. 5\~ст. 154 ЦПК України,ухвалив за можливе розглянути питання про скасування заходів забезпечення позову у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із наданих доказів, а саме з інформаційної довідки 20.03.2013 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , виданого ВДВС Генічеського РУЮ на все нерухоме майно [PERSON] (заявника) була накладена заборона. Номер запису про обтяження 396339 (спеціальний розділ). Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 328 ЦК України\~чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 1 Постанови від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі\~Постанова Пленуму №5) у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно до\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~у\~\~ разі\~\~закінчення\~\~виконавчого\~\~провадження\~\~(крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про\~\~визнання\~\~боржника\~\~банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення\~\~виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Враховуючи, що виконавче провадження закінчено, обставини, передбачені статтею 50 Закону, які перешкоджають зняттю арешту по закінченому провадженню, відсутні, тому право позивача на вільне розпорядження належним йому майном може бути захищено шляхом зняття накладеного державним виконавцем арешту. Таким чином, суд вважає за необхідним зняти арешт , накладений постановою про арешт майна 20.03.2013 року ВДВС Генічеського РУЮ, з майна , яке на законних підставах належить позивачу [PERSON], оскільки наявність арешту позбавляє позивача права законно користуватися та розпоряджатися належним йому майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved