Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Заявник звернулась до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що після смерті 04 грудня 2012 року її матері - [PERSON], вона переїхала жити до свого батька - [PERSON], у будинок [ADDRESS]. [INFO] року її батько, з яким вона разом проживала, помер, після чого, а саме 27.05.2016 року вона виїхала з м. Рубіжне до Автономної Республіки Крим. Перед смертю, в силу свого похилого віку, покійний склав заповіт від 05.07.2013 року на її сина - [PERSON]. Про наявність заповіту заявнику було відомо та вона вважала, що її син звернеться з заявою до нотаріуса для прийняттям спадщини. Проте, коли вона повернулася у жовтні 2016 року до м. Рубіжне, син повідомив, що не звертався до нотаріуса за оформленням спадщини та не хоче її приймати, про що 22.11.2016 року склав у нотаріуса відповідну заяву. У цей же день заявник звернулася до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її батька, проте постановою від 22.11.2016 року за № 223/02-31 їй було відмовлено, через пропуск встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини, оскільки вона була зареєстрована за іншою адресою, ніж її батько та не надала докази постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем заявнику потрібно для прийняття спадщини, залишеної після смерті батька. На підставі викладеного, просить суд встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO] року, у будинку [ADDRESS], з грудня 2012 року і до часу відкриття спадщини - [INFO] року. В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та додатково пояснили, що з грудня 2012 року заявник з батьком вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог, просить розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією її паспорта (а. с. 6). Мати заявника - [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 861 від 05.12.2012 року (а. с. 14). [PERSON], [INFO], був зареєстрований з 26.04.2007 року за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 08.11.2016 року № 39677 (а.с.25). Зазначений будинок належав померлому [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 17.01.2007 року ВЕМ № 927519, витягом з Державного реєстру правочинів від 17.01.2007 року № 3664755, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2007 року № 13644967 (а. с. 16-18). Згідно із копією свідоцтва про смерть від [INFO] року, актовий запис № 172, та лікарського свідоцтва про смерть від [INFO] року № 54, [PERSON] помер [INFO] року (а. с. 10-11). Відповідно до накладної від [INFO] року № 63 та замовлення на виготовлення пам'ятника від 18.11.2016 року № 40, заявник здійснила витрати на поховання батька (а. с. 12 - 13). З копії заповіту від 05.07.2013 року № 267 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.07.2013 року № 34441768, [PERSON] все своє майно після смерті заповідав онуку - [PERSON] (а. с. 19 - 20). 22.11.2016 року онук померлого - [PERSON] звернувся до приватного нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. із заявою про те, що встановлений законом строк для прийняття спадщини він пропустив та не буде звертатися до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини (а. с. 21). Приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], оскільки заявник пропустила строк прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2016 року (а. с. 22). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.11.2016 року № 45872989 приватним нотаріусом Білоус З.В. було зареєстровано спадкову справу № 59846366 від 22.11.2016 року (а. с. 24). З письмової відповіді приватного нотаріуса Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. від 06.01.2017 року № 1/02-14 вбачається, що 22.11.2016 року була заведене спадкова справа № 57/60 до майна померлого [INFO] року [PERSON], однак у встановлений законом строк заяви для прийняття спадщини та про відмову від спадщини не надходило. 22.11.2016 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась дочка померлого - [PERSON] Онук - [PERSON] надав заяву про те, що строк за заповітом пропустив та не буде звертатися до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 39). З акту, складеного 05.12.2016 року за участі [PERSON], [PERSON] та депутата Рубіжанської міської ради [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON], фактично проживали до моменту смерті останнього за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] показала, що вона проживає за адресою: [ADDRESS], тобто, по сусідству із заявником. Батька заявника вона добре знала, оскільки працює в швидкій допомозі та часто виїздила на виклики до [PERSON] через поганий стан здоров'я батька за адресою: [ADDRESS]. Підтверджує той факт, що заявник після смерті її матері, а саме з 2012 року проживала у свого батька, доглядала за ним, вела спільне господарство, після його смерті виїхала до Автономної Республіки Криму. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положенням ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Суд зазначає, що спадкоємиць за заповітом [PERSON] в наданий законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини за заповітом та звертатися до суду за додатковим строком для прийняття спадщини (відповідно до його заяви від 22.11.2016 року за № 1992, посвідченої приватним нотаріусом Білоус З.В.) не буде, таким чином єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом є його донька [PERSON] Факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON], з грудня 2012 року до [INFO] року (до часу смерті спадкодавця) в будинку [ADDRESS] підтверджується показаннями свідка [PERSON] та актом, складеним 05.12.2016 року за участі [PERSON], [PERSON] та депутата Рубіжанської міської ради [PERSON], які є послідовними та не суперечать обставинам справи, а також іншими наявними в матеріалах справи доказами. Отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку із чим заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], у будинку [ADDRESS] з грудня 2012 року до часу відкриття спадщини - [INFO] року підлягає задоволенню.

Outcome: approved