Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Заявники звернулись до суду із заявою, в якій просять встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1993 року, посилаючись на такі обставини. Згідно із розпорядженням органу приватизації управління житлово-комунального господарства №26866 від 04.11.1993 року та свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1993 року, мені та моєму чоловіку на правах спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (Якіра буд, 53, кв. 13). У зазначених документах моє прізвище імя та по батькові, та прізвище імя та по батькові чоловіка вказано як [PERSON] та [PERSON]. У паспорті громадянина України прізвище заявниці вказано, як [PERSON]. Також, як [PERSON] її прізвище записано у реєстраційному номері облікової картки платника податків (№1582801125). Прізвище заявника в паспорті зазначено, як Сураначев. Також, як [PERSON] прізвище заявника записано у реєстраційному номері облікової картки платника податків (№1615101199). Їхні прізвища, як «Сурначев» та «Сурначева» вказано російською мовою в свідоцтві про шлюб. На час оформлення зазначеного розпорядження органу приватизації управління житлово-комунального господарства №26866 від 04.11.1993 року та свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1993 року заявники не звертали уваги на правильність написання прізвищ і лише підчас реєстрації місця проживання свого онука [PERSON] [INFO], виявила наявність помилки у розпорядженні органу приватизації управління житлово-комунального господарства №26866 від 04.11.1993 року та свідоцтві про право власності на житло від 04.11.1993 року, яка перешкоджає їм використовувати їхню власність на свій розсуд. Так, згідно повідомлення КП «Бюро технічної інвентаризації» одеської міської ради, згідно матеріалів інвентаризаційної справи та запису у реєстраційній книзі 7 пр, стор. 133, р. №68 та станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру № 13 по вул. Іцхака Рабіна (раніше вул. Якіра), 53 в м. Одесі в комунальному підприємстві зареєстроване: - \~ \~ \~ \~за [PERSON], - \~ \~ \~ \~за [PERSON] у спільній сумісній власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 04.11.1993 р., р №3-2893 (реєстрація від 11.04.1994 р.) (копія довідки додається). Разом з цим, у реєстрації [PERSON] за адресою заявників департаментом надання адміністративних послуг одеської міської ради відмовлено в звязку з недостовірними відомостями у документах (копія заяви з відміткою про відмову додається). Учасники судового процесу в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Від представника [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви, в яких вони підтримали вимоги заяви та просили їх задовольнити. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту належності документів підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із розпорядженням органу приватизації управління житлово-комунального господарства №26866 від 04.11.1993 року та свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1993 року, мені та моєму чоловіку на правах спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (Якіра буд, 53, кв. 13). У зазначених документах моє прізвище імя та по батькові, та прізвище імя та по батькові чоловіка вказано як [PERSON] та [PERSON]. У паспорті громадянина України прізвище заявниці вказано, як [PERSON]. Також, як [PERSON] її прізвище записано у реєстраційному номері облікової картки платника податків (№1582801125). Прізвище заявника в паспорті зазначено, як Сураначев. Також, як [PERSON] прізвище заявника записано у реєстраційному номері облікової картки платника податків (№1615101199). Їхні прізвища, як «Сурначев» та «Сурначева» вказано російською мовою в свідоцтві про шлюб. На час оформлення зазначеного розпорядження органу приватизації управління житлово-комунального господарства №26866 від 04.11.1993 року та свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1993 року заявники не звертали уваги на правильність написання прізвищ і лише підчас реєстрації місця проживання свого онука [PERSON] [INFO], виявила наявність помилки у розпорядженні органу приватизації управління житлово-комунального господарства №26866 від 04.11.1993 року та свідоцтві про право власності на житло від 04.11.1993 року, яка перешкоджає їм використовувати їхню власність на свій розсуд. Згідно повідомлення КП «Бюро технічної інвентаризації» одеської міської ради, згідно матеріалів інвентаризаційної справи та запису у реєстраційній книзі 7 пр, стор. 133, р. № 68 та станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру № 13 по вул. Іцхака Рабіна (раніше вул. Якіра), 53 в м. Одесі в комунальному підприємстві зареєстроване: за [PERSON] та за [PERSON], у спільній сумісній власності на підставі свідоцтва прор право власності на житло виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 04.11.1993 р., р №3-2893 (реєстрація від 11.04.1994 р.). Разом з цим, у реєстрації [PERSON] за адресою заявників департаментом надання адміністративних послуг одеської міської ради відмовлено в звязку з недостовірними відомостями у документах. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу - розпорядження органу приватизації управління житлово-комунального господарства № 26866 від 04.11.1993 року та свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1993 року, що належить [PERSON] та [PERSON] потрібно заявникам для можливості розпоряджатися своєю власністю, а саме: квартирою №13, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 53. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було дано роз'яснення що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: ?згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; ?чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; ?заявник не мас іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, якій посвідчує факт, що мас юридичне значення; ?встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі вказаних доказів суд вважає можливим задовольнити заяву про встановлення факту належності документів. Судом розяснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просив заявник, та не потребує вчинення додаткових дій щодо його виконання.

Outcome: approved