Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Заявник звернулась до суду з зазначеною заявою, в якій просила встановити факт помилки в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА\~№\~838472, виданого на імя [PERSON]. Заявник зазначає, що згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №838472 від 21 лютого 2008 року, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010812000897, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №4186 від 18 жовтня 2005 року, їй [PERSON], [INFO], в приватну власність передано земельну ділянку, загальною площею 0,0936 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, вул. О.Литвишка, 81. Разом з цим у вищевказаному документі по-батькові записано помилково, а саме: «Микітівна», що суперечить всім іншим попереднім документам та фактичному правильному по-батькові заявника - «Микитівна». Через помилково записане по-батькові заявника в державному акті, вона не має можливості провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. З огляду на викладене заявник просить встановити факт належності їй, [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Заявник в судове засіданні не зявилась, надала до суду заяву про розгляд у її відсутність, подану заяву підтримала, з викладених в ній підставах. Представники заінтересованих осіб до суду не з'явились, надавши до суду заяви, про розгляд справи без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто у даній частині ст. 256 ЦПК України, ідеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 у порядку ст. 256 ЦПК. До таких умов віднесено: 1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; 2) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з паспорту заявника та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, заявником є «Таран Світлана Микитівна», факт правильності по-батькові заявника вказують і інші документи в матеріалах справи, а саме: договір купівлі-продажу земельної ділянки, витяг з державного реєстру правочинів, технічна документація із землеустрою. Звертаючись до суду з заявою, заявник вказує, що в державному акті на право приватної власності по-батькові «Микитівна» записано не вірно, а помилково «Микітівна», що суперечить всім іншим попереднім документам. Заявник вказує, що через помилково записане її по-батькові, вона не має можливості провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Приймаючи до уваги помилку в державному акті, що призвела до наслідків розбіжності по-батькові заявника, та в подальшому виникнення суперечностей з державними органами, суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог заяви [PERSON] повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved