Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 жовтня 2018 року вона та заінтересована особа [PERSON] зареєстрували шлюб, спільних дітей сторони не мають. Заявник зазначає, що спільне життя у сторін не склалося. Станом на момент подання заяви до суду, заінтересована відбуває покарання у місцях позбавлення волі, внаслідок чого сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично відсутні, внаслідок чого шлюб носить лише формальний характер. У судове засідання заявник не з`явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа, [PERSON] , у судовому засіданні, що було проведено в режимі відео-конференцзвязку, повідомив, що заяву підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо її задоволення в повному обсязі. Дослідивши письмові докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи, зокрема, про розірвання шлюбу за заявою будь-якого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно Довідки ДУ «Кам`янська виплавна колонія (№101)» заінтересована особа по справі відбуває покарання у вказаній державній установі за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2016 року. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа по справі перебувають у шлюбі з 24 жовтня 2018 року, від шлюбу дітей не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заявник у своїй заяві стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Заінтересованою особою вказані факти визнані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо. Судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються.

Outcome: approved