Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця села Леухи, Іллінецького району, Вінницької області, який помер [INFO] місце смерті: Україна, Автономна Республіка Крим, Ленінський район, село Войкове. Допустити негайне виконання рішення у справі. Заявник у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 23). Представник заінтересованої особи - Лозівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у судове засідання не з'явилася, надала телефонограму, в якому просить дану заяву розглянути за відсутності представника та не заперечують щодо задоволення заяви (а.с. 24). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявник - [PERSON], перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 лютого 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданого 16 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції, актовий запис № 41 (а.с. 11). Від зазначеного шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 07 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 208 (а.с. 12). Разом з [PERSON] та з їхньою донькою, а також з дитиною заявника від попереднього шлюбу, вони проживали у [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 18). Її чоловік - [PERSON], час від часу їздив до Автономної Республіки Крим, де у нього залишились проживати родичі. Так, влітку 2016 року [PERSON] в котрий раз поїхав до своїх родичів до АРК з нагоди річниці смерті його брата. Після цього, чоловік одразу не повернувся додому, а вирішив залишитися на декілька місяців, оскільки останньому запропонували тимчасову роботу. А [INFO] до заявника зателефонувала його сестра та повідомила, що [PERSON] помер. Шокована вказаною новиною, вона виїхала до села Войкове, Ленінського району, Автономної Республіки Крим, де вона з його сестрою прийняли рішення здійснити захоронения саме там. Однак зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку заявник не може. Після поховання чоловіка у селі Войково, Ленінського району, АРК, вона приїхала до міста Лозова і звернулась до Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції для того, щоб зареєструвати смерть [PERSON], але отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки нею для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв'язку з цим вона не може зареєструвати смерть чоловіка та, як наслідок, оформити пенсію по втраті годувальника на їхню з померлим чоловіком дитину - [PERSON]. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Вказані документи (зокрема, лікарське свідоцтво про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затвердження МОЗ України. Проте на території АРК та міста Севастополь здійснює ефективний контроль Російська Федерація. На цій території фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство Російської Федерації. Тому документи про смерть видаються за формою, встановленою МОЗ Російської Федерації, яка не є прийнятою для українських органів реєстрації актів цивільного стану. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його утримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Факт смерті підтверджується наступними документами: довідкою про смерть за №1901 від 21 жовтня 2015 року, яка зареєстрована Керченським міським відділом записів актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с. 13), свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 21 жовтня 2016 року Керченським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №1907 (а.с. 15), довідкою-дозволем на поховання [PERSON] від 19.10.2015 року №1510/02-18, яка видана адміністрацією Бойківського сільського поселення Ленінського району Республіки Крим (а.с. 14). Згідно ч. 1 ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованою територією. Це визначено у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Датою початку тимчасової окупації, згідно ч. 2 ст. 1 зазначеного Закону, є 20 лютого 2014 року Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду є підставою для державної реєстрації смерті. Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України судове рішення підлягає негайному виконанню. Встановлення факту смерті необхідно для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] на території України, яка контролюється державними органами та отримати свідоцтво про смерть для подальшого його використання згідно діючого законодавства України, зокрема для оформлення пенсії для доньки по втраті годувальника. Рішення про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved