Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною, посилаючись на те, що остання має певні розлади психіки і висновком консультаційного спеціаліста Радомишльської ЦРЛ рекомендовано оформити документи на МСЕК і вирішити питання щодо оформлення в будинок інтернат. В судове засідання орган опіки та піклування свого представника не направив, надав суду заяву про розгляд справи без участі його представника, заяву підтримують. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала та просить визнати її матір - [PERSON] недієздатною. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 145, 239 ЦПК України, ухвалою суду від 06.03.2017 року призначена по справі судово-психіатрична експертиза для з'ясування питання, чи хворіє [PERSON] психічною хворобою і чи розуміє значення своїх дій та чи може керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно довідки до акта огляду МСЕК від 13.02.2017 року визнана інвалідом І групи Б з лютого 2017 року безтерміново, потребує постійного стороннього нагляду та догляду, та за станом здоров'я може знаходитись в будинку-інтернаті для психохроників чи загального типу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 18.04.2017 року № 116-2017, виданим Житомирською обласною психіатричною лікарнею № 1 Житомирської обласної ради [PERSON] страждає на виражену деменцію змішаного органічного ґенезу (судинного, дисметаболічного). Даний діагноз відповідає критерію шифру F 02.8 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Ступінь наявного у [PERSON] слабоумства на даний час настільки виражена, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Статтями 58, 60 ЦК України та ч. 1 ст. 241 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Частиною 4 ст. 63 ЦК України визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Дочка [PERSON] - [PERSON] подала заяву про згоду бути опікуном [PERSON], зазначивши про це у тексті заяви (а.с.8). За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно (а.с.5), як вбачається із Акту обстеження соціального стану від 30.11.2016 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] проживає разом із сином [PERSON] та матір'ю [PERSON] (а.с.6). Згідно Протоколу № 12 засідання опікунської ради від 22.12.2016 року прийнято рішення клопотати перед судом про визнання недієздатною [PERSON] та оформлення опікунства над нею її доньки [PERSON] (а.с.9). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved