Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті та з урахуванням уточнень просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], місце народження хутір с. Протопопівка, Богодухівського району, Харківської області, яка настала [INFO] року, посилаючись на те, що [INFO] року у місті Шахтарськ, Донецької Народної Республіки помер його дідусь [PERSON], про що у міському протитуберкульозному диспансері було видане лікарське свідоцтво про смерть № 7. За життя [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Для отримання коштів на поховання необхідно свідоцтво про смерть спадкодавця, в зв'язку з чим він звернувся до Лоізвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про видачу свідоцтва про смерть, але йому в цьому було відмовлено, оскільки у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому законом України, є недійсними і не створюють правових наслідків.. В судове засідання заявник не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду телефонограму в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 8 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO] був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відміткою у паспорті серії [NUMBER], виданому Шахтарським МВ УМВС України в Донецькій області 09 січня 2002 року та довідкою УЖКГ та МВ Адміністрації м. Шахтарськ № 4180 від 25.05.2016 року. [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 7 від 23.05.2016 року, видане Міністерством охорони здоров'я міського протитуберкульозного диспансеру м. Шахтарськ Донецької Народної Республіки, на підставі якого муніципальним підприємством транспортне підприємство «Партнер» 23.05.2016 року було видане свідоцтво про захоронення. Після смерті дідуся заявника [PERSON] заявник не має можливості отримати кошти на поховання, оскільки відсутнє свідоцтво про смерть, а лікарське свідоцтво про смерть № 7 від 23.05.2016 року, видане Міністерством охорони здоров'я міського протитуберкульозного диспансеру м. Шахтарськ Донецької Народної Республіки на території України є недійним. Заявник звертався до Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про проведення реєстрації смерті [PERSON], але йому в цьому було відмовлено, про що свідчить відмова у проведенні державної реєстрації смерті керівника Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] № 597/020405 від 31.05.2016 року в якій зазначено, що оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, необхідно відмовити у державній реєстрації смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт смерті [PERSON] в певний час і при певних обставинах підтверджений. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на тримання коштів на поховання. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved