Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду із зазначено заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла її мачуха - [PERSON], [INFO], з якою вона з 1999 року проживала разом та вела спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що після смерті [PERSON] спадкоємці, крім заявника, відсутні та їй необхідно оформити спадкові права на майно, заявник, з урахуванням уточнених вимог, просила суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], у будинку [ADDRESS] в період з 1999 року по час відкриття спадщини - [INFO] Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення заявника, а також покази свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є: [PERSON] та [PERSON], яка 17.10.1970 року уклала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.05.1953 року, відповідний запис № 6, серія [NUMBER], свідоцтвом про одруження від 17.10.1970 року, відповідний запис № 3, серія [NUMBER] З 27.04.1971 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26.09.2017 року № 00018746452 (а.с.7). [PERSON] помер [INFO] року від атеросклеротичного кардіосклерозу, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21.11.2001 року, відповідний запис № 364, серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року через отруєння чадним газом, що підтверджується довідкою, наданою Відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області від 10.02.2004 року № 9 (а.с.6). Згідно відповідей Рубіжанської державної нотаріальної контори від 28.09.2018 року № 422/01-16 та Першої Сватівської державної нотаріальної контори від 07.11.2018 року № 977/01-16, Інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 26.09.2018 року № 53455557 та від 07.11.2018 року № 53973384 спадкова справа, після смерті [INFO] року [PERSON], не заводилася (а.с.32-34, 43-46). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] з 1999 року та по день смерті [INFO] року [PERSON] проживала разом з останньою за адресою: [ADDRESS] У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право оформлення спадщини після смерті його дружини. Приймаючи до уваги, що заявник позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, а в судовому засіданні доведений факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], починаючи з 1999 року та до часу відкриття спадщини - [INFO] року, суд прийшов до висновку, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved