Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Заявник звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із зазначеною заявою, в якій просила визнати, що квартира за [ADDRESS] належить їй та [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 8.10.1993 року Дніпропетровською районною адміністрацією та зареєстрована в Новомосковському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності до складу якої входять: чотири кімнати житловою площею 47,0 кв.м., а саме: 3 - житлова кімната, площею 10,0 кв.м., 4 - житлова кімната, площею 16,1 кв.м., житлова кімната, площею 10,8 кв.м., житлова кімната 10,1 кв.м., кухні, площею 5,0 кв.м., коридору, площею 5,5 кв.м., ванної кімнати, площею 3,2 кв.м., 1. Веранди, площею 4,1 кв.м., 1. Передпокою, площею 11,2 кв.м., загальна площа квартири - 76,0 кв.м., до даної квартири відносяться: сарай Б, сарай В, сарай Г, гараж Д, погріб Е, паркан № 1, ворота № 2, замощення № 3. В обґрунтування заяви вказує на те, що вона та зацікавлені особи проживають в [ADDRESS]. Дана квартира ними була приватизована, та зареєстрована в Новомосковському бюро технічної інвентаризації, записано в реєстрову книгу за № 105-1. 16.08.1995 року на її ім'я Шевченківською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,15 га на підставі Рішення XVII сесії XXI скликання Шевченківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3771. Оскільки Державний акт на зазначену земельну ділянку, виданий тільки на моє ім'я а свідоцтво про право власності на квартиру видане на усіх членів сім'ї Реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області їй було відмовлено в прийнятті Державного акту на земельну ділянку на реєстрацію у зв'язку з тим, що в Свідоцтві про право власності на житло вказані дані усіх співвласників квартири, але не вказано, що квартира належить їх на праві спільної сумісної власності, Тому вона звернулась до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не з'явився надала суду заяву щодо розгляду справи у її відсутність за наявними у справі матеріалами, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зацікавлена особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Зацікавлена особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Зацікавлена особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Розгляд справи проводиться в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 08.10.1993 року (а.с. 5). Відповідно до технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON] від 08.09.1993 року, квартира [ADDRESS], загальною площею 76,5 кв.м., житловою площею 47,0 кв.м., складається з: «1-а» кімнати, площею 10,0 кв.м., «2-а» кімнати, площею 16,1 кв.м., «3-я» кімната, площею 10,8 кв.м., «4-а» кімната, площею 10,1 кв.м., кухні, площею 5,0 кв.м., ванної кімнати, площею 3,2 кв.м., коридору, площею 5,5 кв.м., передпокою, площею 11,2 кв.м., веранди, площею 4,1 кв.м., та такими господарськими спорудами: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», гараж «Д», погріб «Е», паркан № 1, ворота № 2, замощення № 3. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 3 цієї ж статті стверджено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З врахуванням того, що у свідоцтві про право власності на житло від 08.10.1993 року не зазначено що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved