Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 листопада 1996 року управлінням житлово- комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради на квартиру [ADDRESS] . Повідомлено щодо неможливості виправити помилку у по батькові, у зв`язку з цим позбавлена права розпоряджатися нерухомістю та змушена звернутися до суду. У судове засідання учасники судового процесу не з`явились. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 листопада 1996 року управлінням житлово- комунального господарства виконкому міської ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно паспорта громадянина України 1та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено [PERSON] . У зв`язку з допущеною помилкою у правовстановлючому документі, заявник не може вільно розпоряджатись власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Департамент житлово- комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради питання щодо вправлення технічної помилки запропоновано вирішити у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено у заяві факт, що просить встановити заявник, має юридичне значення, для вирішення майнових прав Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме наявним оригіналом правовстановлюючого документу,, відомостями про реєстрації місця проживання заявника за вказаною адресою, родинними відносинами із співвласниками. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. У зв`язку зі звільненням заявника від сплати судового збору необхідно компенсувати судовий збір у розмірі 454 грн. за рахунок держави

Outcome: approved