Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті особи, мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , внаслідок чого відділом реєстрації актів громадянського стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі 13.05.2019 року було видане свідоцтво про смерть. АР Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованою територією. За таких обставин свідоцтво про смерть видано за формою, яке є недійсним документом для українських органів реєстрації актів цивільного стану. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця: м. Севастополя, дата смерті - [INFO] , місце смерті - м. Севастополь. Заявник в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 27.10.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі, [PERSON] є чоловіком заявника. Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.05.2019 року Відділом запису актів громадянського стану Балаклавського району м. Севастополя Управління РАГС м. Севастополя зазначено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Севастополь. На підставі вказаного свідоцтва заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті чоловіка, з посиланням на ту обставину, що надане свідоцтво є недійсним і не створює правових підстав, що підтверджується листом Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.01.2020 року №Г 333/15.21-23. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Відповідно до закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 №3307/5), документом, що підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту. Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до роз`яснень наданих в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно з п.п. 1,2,3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved