Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального напису. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Заявник 26 березня 2019 року виявила, що ключі від вхідних дверей до її квартири не підходять, після чого вона викликала керівника кооперативу та двох сусідок, які склали відповідний акт. Через деякий час прийшов син заявника [PERSON] порвав вище зазначений акт, власноручно відкрив квартиру та силою затягнув заявника до квартири, де почав кричати, використовуючи лайливі слова, а в подальшому почав наносити заявнику побої. [PERSON] тривалий час не працює, не здійснює догляд за квартирою, веде антисоціальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями, що призводить до сімейних скандалів. Заявник звернулася до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ст.ст. 126 та 356 КК України. У зв'язку з чим просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON], [INFO], строком на шість місяців, яким усунути перешкоди в користуванні майном, що є особистою приватною власністю постраждалої особи, а саме, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщення-квартирою [ADDRESS], заборонити [PERSON], [INFO], перебувати у місці проживання [PERSON], за адресою: [ADDRESS], заборонити [PERSON], [INFO], наближатися на відстань, меншу ніж сто метрів до [PERSON], а також до її місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Заявник вимоги заяви підтримала. Дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримав з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа вимоги не визнав. Пояснив, що заявником не надано належних та допустимих доказів вчинення ним домашнього насильства, а саме, вироку чи постанови суду, які набрали законної сили про те, що ним вчинено домашнє насильство відносно заявника та його вина в цьому повністю доведена. Представник заінтересованої особи [PERSON] вимоги не визнав. Підтримав пояснення заінтересованої особи [PERSON] Додатково пояснив, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є доводом винуватості особи. Довідка Київської міської клінічної лікарні № 6 про огляд заявника не доводить спричинення тілесних ушкоджень заінтересованою особою. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено такі обставини справи. Згідно акту Житлово-будівельного кооперативу «Буревісник -2» від 26 березня 2019 року вбачається, що заявник не може потрапити до своєї квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки її син [PERSON] змінив замки та не дає ключі від вхідних дверей (а.с.5). 01 квітня 2019 року заявник подала до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність, за який передбачена ст.ст. 126 та 356 КК України (а.с. 4). Згідно довідки № 1839 Київської міської клінічної лікарні № 6 від 26 березня 2019 року при огляді [PERSON] виявлено забій м'яких тканин голови, забій с/з лівої гомілки, підшкірна гематома (а.с.6). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, які виникли з різних сімейних питань. На підтвердження вчинення домашнього насильства заявник посилається на довідку № 1839 Київської міської клінічної лікарні № 6 від 26 березня 2019 року та наявність кримінального провадження. Заінтересована особа [PERSON] заперечував вчинення домашнього насильства, зазначив, що відомості про нанесення ним тілесних ушкоджень вказані зі слів заявника. На підтвердження заперечень надав суду наказ Відокремленого структурного підрозділу «Центр авіаційної підготовки та сертифікації» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 20-к від 04 квітня 2018 року про прийняття на посаду провідного інженера відділу організації навчання та сертифікації навчального комплексу (а.с. 23), довідку Відокремленого структурного підрозділу «Центр авіаційної підготовки та сертифікації» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 19 жовтня 2018 року про доходи, відповідно до якої дохід [PERSON] за період з 05 квітня по 30 вересня 2018 року становить у розмірі 59 905,16 грн. (а.с.24), довідку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» № 391712 від 18 січня 2018 року про не перебування під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом (а.с.25), довідку ТМО «Психіатрія» Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 від 11 січня 2018 року про не перебування на обліку у лікаря-психолога (а.с.26), характеристику Житлово-будівельного кооперативу «Буревісник-2», відповідно до якої [PERSON], [INFO], з сусідами спілкується ввічливо, уважно та конфліктних ситуацій не створював, спиртними напоями не зловживає, одружений, виховує двох малолітніх дітей (а.с.27). Дослідивши надані докази, суд вважає, що вони не містять достатньої інформації, що саме заінтересована особа вчинив домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв'язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. Інших доказів, що доводять вчинення [PERSON] по відношенню до заявника домашнього насильства, заявником суду не надано. З огляду на викладене суд приходить висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального напису. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed