Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому атестату №3584 та архівних довідок про стаж і заробітну плату №О-83/01-10 від 10.03.2016 року, №О-89/01-10 від 14.03.2016 року, №О-74/01-10/87 від 14.03.2016 року, № о-73/01-10/88 від 14.03.2016 року. Вказані факти заявник просить встановити з метою реалізації ним права на призначення пенсії за віком. При зверненні до УПФУ заявнику повідомили, що атестат та архівні довідки не ідентифікуються з паспортними даними заявника в частині повноти зазначення прізвища, ім'я та по-батькові, у зв'язку з чим управління не може врахувати йому вказані документи при призначенні пенсії, тому заявник звернувся до суду, підтримавши в судовому засіданні заяву в повному обсязі. Представник Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти заяви не заперечувала та просила її задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Заявник згідно даних паспорта [PERSON], [INFO], уродженець [INFO]. Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області № 21 від 19.05.2016 року, в ході проведення перевірки змісту та належного оформлення наданих документів було встановлено, що атестат № 3584, архівні довідки №О-83/01-10 від 10.03.2016 року, №О-89/01-10 від 14.03.2016 року, №О-74/01-10/87 від 14.03.2016 року, № о-73/01-10/88 від 14.03.2016 року не ідентифікуються з паспортними даними заявника в частині повноти зазначення прізвища, ім'я та по-батькові. Згідно із ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України. Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до вимог Закону України «Про Пенсійне забезпечення», а також Постанови Управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», дані про особу для довідок для призначення пенсії заносяться в довідки із особових справ осіб, що працювали на підприємстві, та наказів по підприємству. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначав, що в позасудовому порядку він не має можливості встановити зазначений факт. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Про належність заявнику атестату №3584, виданого Оникіївським СПТУ №7 Кіровоградської області на ім'я [PERSON] Анатолієвичу, який досліджено в судовому засіданні, свідчить наявність оригінала диплома безпосередньо у заявника, в якому невірно зазначено по-батькові, а саме допущено граматичну помилку, в той час як вірно Анатолійовичу. Про належність саме заявнику архівних довідок, виданих об'єднаним трудовим архівом міської та сільських рад Новоукраїнського району Кіровоградської області №О-83/01-10 від 10.03.2016 року, №О-89/01-10 від 14.03.2016 року, №О-74/01-10/87 від 14.03.2016 року, № о-73/01-10/88 від 14.03.2016 року, свідчить і той факт, що в трудовій книжці, оформленій на імя заявника та у довідках співпадають дати та записи про періоди роботи заявника. На підтвердження своїх доводів заявником надані до суду його копія паспорта, копія трудової книжки на ім'я [PERSON] заповнена 20 липня 1974 року, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, які підтверджують належність заявнику архівних довідок, належність яких він просить встановити. Крім того, згідно довідки Іванівської сільської ради Новоукраїнського району від 30.05.2016 року №220, про те, що гр.[PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає в [INFO]. Згідно запису в погосподарських книгах: 1983-2016 років, особовий рахунок № 0141 (погосподарська книга № 3 село Іванівка) записаний як [PERSON] з датою народження «[INFO]». Згідно запису в домових книгах: 1983-2016 року записаний як [PERSON] з датою народження «06 червня 1956 року». У паспорті громадянина України гр.[PERSON] російською мовою записано «ОЛИЙНИК АНАТОЛІЙ АНАТОЛЬЕВИЧ», а у трудовій книжці російською мовою записано «ОЛИЙНИК АНАТОЛІЙ АНАТОЛИЕВИЧ». Гр. «ОЛИЙНИК АНАТОЛИЙ АНАТОЛЬЕВИЧ» (російська мова) і гр. «ОЛИЙНИК АНАТОЛИЙ АНАТОЛИЕВИЧ» (російська мова) є одна і та ж особа. За наведених обставин, суд вважає доведеним, що атестат №3584, виданий Оникіївським СПТУ №7 Кіровоградської області на ім'я [PERSON] Анатолієвичу, та архівні довідки про стаж і заробітну плату, видані об'єднаним трудовим архівом міської та сільських рад Новоукраїнського району Кіровоградської області №О-83/01-10 від 10.03.2016 року, №О-89/01-10 від 14.03.2016 року, №О-74/01-10/87 від 14.03.2016 року, № о-73/01-10/88 від 14.03.2016 року, в дійсності належать заявнику [PERSON]. Оскільки даний факт підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт належності заявнику атестату та архівних довідок неможливо, та враховуючи, що спір по підтвердженню трудового стажу відсутній, а встановлення належності вказаних заявнику документів необхідно останньому для призначення пенсії за віком, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved