Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення вказавши, що його мати, [PERSON], [INFO], померла 24 жовтня 2015 року в місті Севастополь. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він, [PERSON], народився 03 вересня 1988 року в м. Запоріжжя. Його батьками є: батько\~[PERSON], мати\~[PERSON]. 24 жовтня 2015 року мати заявника, [PERSON] померла. Після смерті [PERSON], він, [PERSON], є спадкоємцем за законом, як син померлої. Померла 24.10.2015р. [PERSON] була зареєстрована та проживала разом із заявником за адресою: [ADDRESS]. У звязку з хворобою його мати [PERSON] виїхала в місто Севастополь та під час перебування у Севастополі, [PERSON] померла, про що видана Довідка про смерть № 1431 про складання запису акта про смерть № 1482 від 27 жовтня 2015 року відділом РАЦС Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя Російської Федерації. Враховуючи те, що мати заявника була громадянкою України, постійно зареєстрована та проживала у місті Запоріжжі, заявник вважає за можливе отримати свідоцтво про її смерть у відділі РАЦС у м. Запоріжжі. Заявник звернувся з відповідним питанням до Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, однак йому було відмовлено у цьому з тих підстав, що видана довідка про смерть зразка республіки Крим Російської Федерації згідно чинного законодавства України є незаконною, оскільки відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15.04.2015 року даний документ є недійсним і не створює правових наслідків, у звязку з чим, [PERSON] був вимушений звернутись у суд з відповідною заявою. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився,\~про час та місце розгляду був повідомлений своєчасно. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові документи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1, 2\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5\~(у редакції\~наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого. Судом встановлено, що 03 вересня 1988 року народився [PERSON], батьками якого були: [PERSON], батько і\~[PERSON], мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІI-ЖС номер 447258 /а.с. 7/. 24 жовтня 2015 року в місті Севастополь померла мати заявника, [PERSON]. Вищевказаний факт підтверджується копією довідки про смерть номер 1431 /а.с.8/ про складання запису акта про смерть № 1482 від 27 жовтня 2015 року відділом РАЦС Ленінського району міста Севастополь, Російська Федерація. Померла [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO], що підтверджується відповідною відміткою в паспорті /а.с.10/. З матеріалів справи вбачається, що довідка про смерть видана закладом, який підпорядковується Російській Федерації, на яку як на державу - окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права, покладено відповідальність за порушення визначених\~Конституцією\~та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено\~ст.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно п. 1 ст.3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15.04.2015 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається окупованою територією. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим … реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до\~ст.10 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї… Відповідно до\~ст.17 ч.1 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Оскільки заявник не має можливості надати для реєстрації смерті матері документи, передбачені законодавством України, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України\~на тимчасово окупованій території в місті Севастополь Автономної Республіки Крим, суд вважає за можливе задовольнити його заяву та встановити факт, що [PERSON] померла 24 жовтня 2015 року в місті Севастополь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved