Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту, за участю зацікавленої особи: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусової Н.В., уточнивши яку просить встановити факт що вона являючись спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, постійно проживала зі спадкодавцем на час прийняття спадщини. Свою заяву мотивує тим, що вона та її чоловік - [PERSON] проживали у спільному шлюбі з 17 травня 2008 року до моменту його смерті, а саме до [INFO] року. На момент смерті чоловіка вони були в шлюбі та проживали разом, але були зареєстровані за різними адресами: заявниця - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], померлий чоловік заявниці - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Однак квартири за адресою: [ADDRESS], та за адресою: [ADDRESS] належали та належать на праві приватної власності тільки їй [PERSON], місцем спільного проживання була адреса реєстрації заявниці, а саме: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з КП «Житлово-комунальний сервіс «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ» дільниця №6 та лікарським свідоцтвом про смерть №192, де вказана адреса його смерті, тому цілком доведеним є факт її проживання разом з чоловіком на час його смерті. Далі заявниця вказує, що після смерті чоловіка залишилась спадщина у вигляді автомобіля «DAEWOO LANOS» колір - білий, державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] вважала себе такою, що прийняла спадщину і не має обмеження в часу щодо звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі зазначеного заявниця раніше не звернулась до нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину. Звернувшись 27.02.2015 року з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусовій Н.В., заявниця отримала відмову від видачі свідоцтва про спадщину та рекомендацію про звернення до суду за захистом свої прав. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала та пояснила суду, що з 17 травня 2008 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. Особисто їй, на праві приватної власності належали від квартири за адресами: [ADDRESS], та за адресою: [ADDRESS], власницею яких вона була ще до шлюбу з [PERSON]. В одній із належних їй квартир за її згодою було зареєстровано її чоловіка - [PERSON], хоча вони проживали разом за адресою [ADDRESS], хоча вона звісно піклувалися та доглядала за квартирою і по [ADDRESS], за яку несла відповідальність як власник цього майна. Заявниця розповіла, що після смерті чоловіка була впевнена що прийняла спадщину, тому чоловік був зареєстрований саме в її квартирі, тому не міг проживати разом з кимось іншим, проте нотаріус має іншу правову думку, що стало причиною для звернення до суду. В судовому засіданні представник заявниці підтримав заяву своєї довірительці та просив її задовольнити. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Білоусова Н.В. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що з заявою про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] від [PERSON] ознайомлена, просить розглянути справу у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину на праві приватної спільної часткової власності належить 480/1000 квартири за адресою: [ADDRESS]. З довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї) від 22.02.2015 року виданої начальником КП «ЖКС «Порто-Франківський» вбачається, що [PERSON] проживає [ADDRESS]. Особовий рахунок відкритий на [PERSON]. На даній площі ніхто не проживає і не зареєстрований. З копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] виданого Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 26.11.1997 року вбачається, що на сторінці «11» в графі «місце проживання» записано: [ADDRESS] з 10.09.1981 року. З копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 14 березня 2002 року вбачається, що на сторінці «12» в графі «місце проживання» записано: [ADDRESS] з 11.06.2008 року З довідки №315 від 09.10.2014 року завіреної 22.02.2015 року начальником КП «ЖКС «Порто-Франківський» вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.06.2008 року по день смерті [INFO] року, де проживав спільно з дружиною [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. З лікарського свідоцтва про смерть №192 від [INFO] року КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» вбачається, що [PERSON], [INFO] помер [INFO] року. Місце смерті: Україна, [ADDRESS]. З листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Білоусової Н.В. від 27.02.2015 року виданого на ім'я [PERSON] вбачається, що Білоусова Н.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу сповістила, що вона, [PERSON] пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк на прийняття спадщини до майна її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, тобто до шести місяців вона, [PERSON] не подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини і на день смерті спадкодавця вона, [PERSON] не була зареєстрована за однією адресою з померлим та запропоновано звернутися до суду. З листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Білоусової Н.В. від 28.04.2015 року за вих. №95 01/16 вбачається, що Білоусовою Н.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусова Н.В. повідомлено, що нею не заводилась спадкова справа щодо майна померлого [INFO] року [PERSON]. В судовому засіданні допитана свідок [PERSON], яка розповіла суду, що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] від 02.03.2015 року, проживає за даною адресою з 1984 року. Свідок пояснила, що знає сім'ю [PERSON] та покійного [PERSON], який помер у 2014 році знає близько 10 років. До моменту смерті [PERSON], він проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON]. Місце реєстрації [PERSON] їй відомо не було. В матеріалах цивільної справи знаходяться пояснення [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] вказує, що проживає за даною адресою з 1969 року, сім'ю [PERSON] та покійного [PERSON] (помер 2014 року) знає близько 10 років. До моменту смерті [PERSON], він проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] Місце реєстрації [PERSON] їй відомо не було. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявнику свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON] постійно проживала на час відкриття спадщини зі своїм чоловіком [PERSON] та не відмовилась від прийняття спадщини, вона за правилами ст. 1268 ЦК України, вважається спадкоємицею, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому за правилами частини 2 статті 1268 є такою що прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від який залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, факт сумісного постійного проживання заявниці та її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, на час його смерті знайшов своє підтвердження в матеріалах справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених вимог [PERSON] та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved