Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією родиною на момент відкриття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла мати заявника, [PERSON], а [INFO] помер батько заявника, [PERSON], після смерті яких залишилось спадкове майно у вигляді [ADDRESS], як належала спадкодавцям на праві власності. Додавала, що після смерті батька вона прийняла спадщину на 1/2 частку вказаної квартири шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Натомість після смерті своєї матері заявник не може прийняти спадщину, бо вона була зареєстрована на момент смерті [PERSON] окремо від спадкодавця. При цьому вона фактично постійно мешкала разом із своєю матір'ю перед смертю спадкодавця, бо [PERSON] хворіла, якій відповідно потрібен був догляд та підтримка. Таким чином вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про сприйняття спадщини на 1/2 частку [ADDRESS], бо вважала, що фактично її прийняла. Оскільки заявник є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], то для відновлення своїх спадкових прав за відсутності спору про спадщину просила суд встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем, [PERSON], однією родиною [ADDRESS], починаючи з 2003 року до моменту відкриття спадщини, тобто [INFO]. Заявник, [PERSON], у судовому засіданні повністю підтримала заявлені нею вимоги, які просила суд задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданій нею заяві. Додавала, що у [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] [PERSON] був зареєстрований, однак фактично не мешкав. При цьому шлюб між батьками заявника було розірвано ще у 1980 році. Таким чином вона не мала змоги після смерті свого батька, який помер у 2015 році прийняти спадщину на [ADDRESS] в цілому. Представник Маріупольської міської ради, яка діє на підставі довіреності, Харитонова І. І., не заперечувала проти задоволення заявлених вимог [PERSON] Представники Першої державної нотаріальної контори міста Маріуполя до суду не з'явились за невідомих причин повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Вислухавши учасників процесу, які з'явились, заслухавши пояснення свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 2 листопада 1958 року Орджонікідзевським районним бюро РАЦС міста Жданова, актовий запис № 1184 від 2 листопада 1958 року, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO], батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). На підставі свідоцтва про укладення шлюбу від 25 червня 1988 року, виданого Палацом одруження міста Жданова Донецької області, актовий запис № 3971, вбачається, що 2 листопада 1979 року [PERSON] одружився із [PERSON], внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище - [PERSON] (а. с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 6 листопада 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1628 від 6 листопада 2007 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років (а. с. 4). Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 23 листопада 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 82 років, актовий запис № 1983 від 23 листопада 2015 року (а. с. 5). Відповідно до копії актового запису про розірвання шлюбу № 375 від 28 липня 1980 року, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 16 жовтня 1957 року, було 28 липня 1980 року розірвано. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 1 лютого 1999 року, виданого згідно із наказом-розпорядженням від 1 лютого 1999 року № 11980/п, вбачається, що [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], яке також було зареєстровано в Маріупольському БТІ 19 лютого 1999 року, реєстр № 38392 (а. с. 6). Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі п. 2 та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно до відповіді 1-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя від 12 вересня 2016 року вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] відсутня, що також підтверджується копією витягу зі спадкового реєстру. Факт реєстрації заявника в [ADDRESS] підтверджується копією паспорту [PERSON] (а. с.10). Відповідно до акту від 14 листопада 2007 року та довідки від 14 листопада 2007 року, складених представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що за свідченням сусідів [PERSON] з 2003 року по день смерті своє матері, [PERSON], [INFO], мешкала разом із спадкодавцем [ADDRESS] без реєстрації (а. с. 13, 14). Свідок [PERSON], у судовому засіданні вказувала, що [PERSON] приходиться їй сестрою, яка постійно мешкала протягом декількох років разом із [PERSON] до моменту смерті останньої, [INFO], доглядаючи спадкодавця, яка сильно хворіла та потребувала допомоги. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжувала мешкати у квартирі своїх батьків [ADDRESS]. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні вказував, що він є сином заявника, тому стверджував, що його мати дійсно з 2004 року постійно мешкала [ADDRESS] разом із [PERSON], яка через хворобу потребувала сторонньої допомоги. Вказував, що з 2012 року він постійно мешкає в [ADDRESS], а на момент смерті [PERSON], будучи там прописаним, він у цій квартирі не мешкав. Додавав, що батько заявника перед смертю [PERSON] не мешкав у спірній квартирі, хоча там також був прописаний. За ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. На підставі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі вивчених судом доказів в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка приходилась матір'ю заявнику, оскільки [PERSON] постійно мешкала із спадкодавцем на момент смерті останньої, починаючи з 2003 року, [ADDRESS]. Таким чином за відсутності спору про право заявника вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом встановлення факту її постійного проживання зі [PERSON], матір'ю [PERSON], з 2003 року по день відкриття спадщини, [INFO], [ADDRESS].

Outcome: approved