Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 19 червня 2018 року у м.Кадіївка (Стаханов) Луганської області. В обґрунтування заяви посилається на те, що 19.06.2018 року у віці 76 років померла його бабуся [PERSON], яка на час смерті проживала на тимчасово окупованій території м.Кадіївка (Стаханов) Луганської області. Причина смерті хронічна недостатність кровообігу, дифузний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця. Факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Встановлення цього факту має юридичне значення для заявника, оскільки це необхідно для оформлення спадщини. В судове засідання заявник не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення, згідно яких заперечень щодо встановлення факту смерті [PERSON] міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області не має, просить справу розглядати без участі представника відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті або народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст.317 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Місто Кадіївка\~Луганської області відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ №1085 від 07.11.2014 року. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. З матеріалів заяви вбачається, що [PERSON] є онуком [PERSON]. Цей факт підтверджується даними свідоцтва про народження [PERSON] серії 1ЕД №241347 від 03.09.2003 року та свідоцтвом про народження його батька - [PERSON] серії VII-УР № 0518243. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано лікарське свідоцтво про смерть №112 від 20.06.2018 року. З вказаного\~свідоцтва вбачається,\~що [PERSON], [INFO], померла 19.06.2018 року. Відповідно до частин 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Форма наданого заявником для підтвердження факту смерті лікарського свідоцтва не відповідає формі, визначеній Кабінетом Міністрів України. Однак, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказане свідоцтво підтверджує факт смерті 19.06.2018 року в місті Кадіївка Луганської області [PERSON]. Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved