Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця міста Донецьку Донецької області, померлого [INFO] року вдома у Кіровському районі міста Донецьку Донецької області в Україні через наслідки мозкового інсульту. Зазначив, що вказані обставини підтверджуються: лікарським свідоцтвом про смерть №165 від [INFO] року та довідкою про причину смерті №65 від [INFO] року, виданими КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 міста Донецьку», свідоцтвом про смерть зразку, що використовується на окупованій території, а також довідкою про захоронення померлого. При зверненні заявника до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть належного зразку, йому було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті було пред'явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв'язку з цим, [PERSON], діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК. Заявник та [PERSON] надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 16 липня 2002 року, [PERSON] народилася [INFO] року у місті Донецьку Донецької області. Із довідки №1411037573 від 09 серпня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що остання проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) є донькою [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії [INFO], виданим 09 лютого 1978 року, актовий запис №227, вчинений Кіровським відділом РАЦС міста Донецьку; свідоцтвом про одруження [PERSON] із [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини - «[PERSON]», серії [INFO], виданим 15 червня 2002 року, актовий запис №268, складений відділом РАГС Київського районного управління юстиції міста Донецька. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 21 квітня 1998 року, [PERSON] народився 11 серпня 1945 року у місті Донецьку Донецької області. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року вдома у Кіровському районі міста Донецьку Донецької області в Україні через наслідки мозкового інсульту. Цей факт підтверджується, зокрема, лікарським свідоцтвом про смерть №165 від [INFO] року (дублікат лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER]) та довідкою про причину смерті №65 від [INFO] року, виданими КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 міста Донецьку», розташованим на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також свідоцтвом про смерть зразку, що використовується на території, тимчасово непідконтрольній Україні, свідоцтвом [NUMBER] про захоронення померлого. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За положеннями ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв'язку з цим, заявник звернувся до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом останнього [PERSON] було відмовлено у реєстрації смерті за пред'явленими документами та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав його спадкоємців, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved