Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Заявник звернувся з цією заявою до суду, в якій просить суд визнати спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] відумерлою та передати її у власність територіальної громади Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. Обґрунтовуючи свою заяву Теплівська сільска рада вказала, що під час вивчення стану додержання земельного законодавства на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області виявлено, що [INFO] помер [PERSON], 1909 року народження, який проживав у с. Тепле. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 6,0300 га, розташованої на території Теплівської ради, державний акт серія [NUMBER]. Цю спадщину ніхто не прийняв. Перед початком судового засідання від заявника надійшла заява, в якій Теплівська сільська рада просила розглянути справу за відсутністю голови ради або її іншого представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 08 червня 2017 року за № 00018174657, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у с. Тепле Станично-Луганського району Луганської області. Після його смерті залишилась спадщина, яка, зокрема, складається із земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,0300 га, що розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. Дана земельна ділянка на праві власності належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27 березня 2002 року. Оскільки [PERSON] помер ще у 1997 році, оформлення спадщини після його смерті повинно здійснюватися відповідно до вимог Цивільного кодексу УРСР, який діяв на той момент. Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 548 зазначеного Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. До заяви про розгляд справи за відсутності представника заявника Теплівською сільською радою була надана довідка від 18 жовтня 2017 року № 724, з якої йдеться, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним на день смерті був зареєстрований син померлого - [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.06.2017 № 48141158 та відповіді державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 20.11.2017 № 934/01-10 видно, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, тобто заяв про прийняття спадщини до ДНК не подавалось. Разом з цим, з цих документів також йдеться, що до ДНК не подавалась й заяви про відмову від спадщини. Судом визнавалась обов'язковою явка представника заявника для з'ясування додаткових обставин, необхідних для правильного вирішення цієї справи, зокрема для з'ясування такого: хто проводив захоронення померлого [PERSON]; хто саме фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після його смерті; чи не був цією особою син померлого, який був зареєстрований разом з батьком; яке ще майно крім земельної ділянки входить до складу спадщини; чи заводилась в у державній нотаріальній конторі спадкова справа після смерті [PERSON]; чи є спадкоємці після смерті [PERSON] Однак заявник, незважаючи на визнання явки його представника обов'язковою, свого представника до суду не направив, тому суд вважав необхідним вирішити справу за наявними у ній доказами. Як вказувалось вище, судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] з ним разом був зареєстрований його син - [PERSON], який скоріш за все вступив в управління та володіння спадковим майном, хоча він міг й не здогадуватись про існування у батька земельної ділянки, оскільки державний акт на неї сільською радою було виготовлено лише через 5 років після смерті [PERSON] Отже, виходячи з наведених вище норм закону, що діяли на момент смерті [PERSON], за відсутності інших відомостей, його син [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, однак її до своєї смерті у 2010 році так й не оформив. За таких обставин, враховуючи, що діючим законодавством не передбачено строків для оформлення спадщини та відповідальності за її не оформлення, а у [PERSON], після його смерті, можливо залишились спадкоємці, що мають право на спадкування вже безпосередньо після нього, в тому числі й на майно, що залишилось після смерті [PERSON], у задоволенні цієї заяви слід відмовити як необґрунтованої.

Outcome: dismissed