Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Заявник звернулась в суд з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO] (паспорт серії ВЕ № 045604, виданий Шахтарським МВ УМВС України в Донецькій області 30 листопада 2001 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]), який проживав за адресою: [INFO] місце смерті Донецька Народна Республіка, Шахтарський район с. Рівне вулиця Октябрська, 9а, яка настала 06 грудня 2015 року. Заяву обґрунтовує тим, що 06.12.2015 року за вищезазначеною адресою помер її батько [PERSON] Факт смерті батька підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 91 від 07.12.2015 року, яке видане на території не підконтрольній українській владі, а в так звані «Донецькій Народній Республіці». На момент смерті батько проживав сам. Після його смерті їй необхідно реалізувати свої права спадкоємця, але через відмову органів РАЦС видати їй свідоцтво про смерть, не може цього зробити. Відмова у видачі свідоцтва мотивована тим, що вищезазначене лікарське свідоцтво не може бути підставою для видачі офіційних документів на території України, а тому вимушена звернутись в суд з даною заявою. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити заяву. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому подали до суду заяви про слухання справи в їх відсутність, заявник змінила вимоги заяви та просить вказати місце смерті Донецька область Шахтарський район с. Рівне вулиця Октябрська, 9а, яка настала 06 грудня 2015 року, представник заінтересованої особи не заперечувала, при наявності зміни, щодо задоволення вимог заяви. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06 грудня 2015 року в селі Рівне Шахтарського району Донецької області помер [PERSON], [INFO], який проживав [INFO]. [PERSON] записаний батьком в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження видане Петро-Павлівським ЗАГСом, актовий запис № 80), яка змінила своє прізвище на [PERSON] після реєстрації шлюбу 06.07.1968 року з [PERSON] (свідоцтво про шлюб видане міським бюро ЗАГС м. Кіровограда , актовий запис № 976). Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 91 від 07.12.2015 року, яке видане на території, не підконтрольній українській владі, Донецькій Народній Республіці. Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи та тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року уся адміністративна територія Шахтарського району Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Лікарське свідоцтво про смерть № 91 від 07.12.2015 року, яке видане в Донецькій Народній Республіці не створює правових наслідків для заявниці [PERSON] та позбавляє її реалізувати права спадкоємця, але приймається судом як доказ факту настання смерті особи в певний час та в певному місці. Як вбачається з листа № АЗ-09/01.3-223 від 16.02.2016 року міського відділу по державній реєстрації смертей [PERSON] міського управління юстиції заявниці повідомлено, що у відділі відсутні законні підстави для проведення державної реєстрації смерті, оскільки відповідно до частин 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-У ІІ (зі змінами) документи, подані нею, є недійсними і не несуть жодних правових наслідків. Разом з тим, державна реєстрація смерті проводиться в Україні відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.10.2010 року, а саме: «Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров»я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою». Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 8 цієї ж статті), справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Встановлення факту смерті батька необхідне заявниці для реалізації прав спадкоємця. На підставі викладеного та

Outcome: approved