Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №029398 від 28.12.2002 року кадастровий номер ділянки 3520582000:02:000:0104 площею 3,27 га, виданий на імя «Тішену Григорію Вікторовий» належить [PERSON], [INFO], жителю [INFO] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку(пай) за №104, згідно державного акта серії ІІІ-КР №029398 від 28.12.2002 року, кадастровий номер ділянки 3520582000:02:000:0104 площею 3,27 га, яка знаходиться на території Вищеверещаківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області після смерті батька [PERSON], який помер 24 жовтня 2007 року. В обгрунтування заявлених вимог вказала, що 24.10.2007 року помер її батько [PERSON], [INFO], який проживав [INFO]. Факт його смерті встановлено рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2017 року. Після встановлення факту смерті батька вона звернулася в Олександрівську району державну нотаріальну контору про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але їй було відмовлено у звязку з тим, що в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №029398, виданого 28 грудня 2002 року Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області на імя померлого [PERSON] допущена помилка, а саме замість «Тішін Григорію Вікторовичу» в державному акті на право приватної власності на землю в графі прізвище, імя, по батькові записано «Тішену Григорію Вікторовий». А тому, право на спадщину рекомендовано встановити в судовому порядку. Заявник, представник заявника та представник заінтересованої особи до суду не з`явилися. Представник заявника надала заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 26). Представник заінтересованої особи надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення вимог не заперечують (а.с.25, 29). Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали заяви, враховуючи клопотання заінтересованої особи про те, що не заперечує проти задоволення вимог заяви, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення про задоволення вимог заявника. Судом встановлено, що рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2017 року, яке набрало законної сили, встановлено факт того, що [PERSON], [INFO], помер 24.10.2007 року у с. Любомирка Олександрівського району Кіровоградської області (а.с. 10, 11). [PERSON] був батьком заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). З копії Державного акту на прво приватної власності на землю ІІІ-КР №029398 від 28.12.2002 року, вбачається, що він виданий «Тішену Григорію Вікторовий», який мешкає с. Любомирка і, що йому передано у приватну власність земельну ділянку №104, площею 3,27 га, яка розташована на території Вищеверещаківської сільської ради (а.с. 12). Відділ в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомив, що відповідно до даних Державного земельного кадастру на імя «Тішену Григорію Вікторовий» виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 029398 від 28.12.2002 року кадастровий номер ділянки 3520582000:02:000:0104 площею 3,27 га. На імя [PERSON] державний акт не реєструвався. Відділ констатує факт наявності помилки в прізвищі в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №029398 від 28.12.2002 року, а саме: замість «Тішін Григорію Вікторовичу» надруковано «Тішену Григорію Вікторовий» (а.с.13). Відповідно до довідки Вищеверещаківської сільської ради №703 від 20.12.2017 року згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Б.Хмельницького за [PERSON] рахується земельна ділянка (пай) за №104 площею 3,27 га (а.с.15). Постановою №1073/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2017 року державний нотаріус [PERSON] відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку, що знаходиться на території Вищеверещаківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, після смерті батька [PERSON], померлого 24.10.2007 року у звязку з тим, що нотаріусу надано оригінал правовстановлюючого документу, який не підтверджує права власності на імя спадкодавця «Тішін Григорія Вікторовича» (а.с.14). Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім?я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім?ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з роз?ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім?я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім?ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналізуючи заяву та її підстави, матеріали справи, суд вважає встановленим факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №029398 від 28.12.2002 року кадастровий номер ділянки 3520582000:02:000:0104, площею 3,27 га, виданого на імя «Тішену Григорію Вікторовий» - [PERSON], [INFO], жителю [INFO]. Встановлення даного факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, так як від цього залежить виникнення у неї права на оформлення спадщини. Таким чином, заявлені заявником вимоги про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу підлягають задоволенню. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця).до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином в суді було встановлено, що [PERSON]В, помер 24.10.2007 року, мав у власності земельну ділянку, кадастровий номер 3520582000:02:000:0104, площею 3,27 га, розташовану на території Вищеверещаківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Заявник є спадкоємцем першої черги за законом. Вона позбавлена можливості успадкувати спадкове майно через допущення помилки в написанні прізвища, імені та по-батькові спадкодавця у правоустановчому документі на вищезазначену земельну ділянку, що було встановлено в судовому засіданні. А тому, її вимоги базуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved