Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального припису. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із заінтересованою особою - [PERSON]. Однак 12 вересня 2018 року заявником подано до Подільського районного суду м. Києва позовну заяву про розірвання шлюбу. Заінтересована особа [PERSON] систематично застосовує фізичне насильства відносно заявника та морально принижує. Заявник неодноразово зверталася до працівників поліції із заявами про відкриття кримінального провадження по факту нанесення тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку експертного дослідження № 1419/ж від 25 вересня 2018 року при огляді виявлено синці - 3 на правій боковій поверхні шиї в нижній третині червоно-багрового кольору, невизначеної та продовженої форми, неоднорідні, розмірами 1х0,6 см, 1,7х0,5 см та 1,5х1 см. У зв'язку з чим просить видати обмежувальний напис відносно [PERSON], [INFO], яким заборонити: - наближатися на визначену відстань до місця проживання за адресою: [ADDRESS], наближатися на визначену відстань до місця роботи за адресою: вул. Лісна, 30-а, м. Київ, ПАТ «Натур Фарм»), дитячого садку № 296 за адресою: просп. Миру, 5-а, м. Київ, які відвідує син заявника та інших місць частого відвідування заявником та про які відомо заінтересованій особі; - особисто чи через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням буде перебувати у місці, невідомому заінтересованій особі та в будь-який спосіб спілкуватися з заявником; - вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах, або контактувати через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Заявник вимоги заяви підтримала. Пояснила, що спочатку з чоловіком виникали сварки щодо його відношення з сином заявника від першого шлюбу. Змушена була звертатися із заявою про психологічне насильство. Після повідомлення про розлучення стосунки погіршилися. 24 вересня 2018 року чоловік вчинив сварку з побиттям, тому покликала на допомогу сусідів, звернулась до поліції та зараз триває досудове розслідування. Такі дії чоловіка у майбутньому можуть привести до тяжких наслідків. Заінтересована особа вимоги не визнав. Пояснив, що протягом останніх двох років в сім»ї виникають постійно сварки з різних сімейних питань, в тому числі з приводу його стосунків з сином заявника від першого шлюбу. Однак будь-яких насильницьких дій відносно заявника та неповнолітнього сина [PERSON] не вчиняв. Заявник створила конфліктну ситуацію, щоб скористатися цим при розлученні та позбавленні батьківських прав, змусити його покинути квартиру. Представник заінтересованої особи [PERSON] вимоги не визнав. Пояснив, що заінтересована особа не вчиняв будь-яких протиправних дій відносно дружини. Талон-повідомлення про реєстрацію в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних проваджень не дають підстав вважати про вчинення [PERSON] протиправних дій. Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є доводом винуватості особи. Висновок експертного дослідження заявника не доводить спричинення тілесних ушкоджень заінтересованою особою. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено такі обставини справи. З 06 червня 2014 року заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі із заінтересованою особою - [PERSON] (а.с.10). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 33). Заявник [PERSON] 29 серпня 2018 року зверталась із заявою до органів поліції, про свідчить копія відповідного талону-повідомлення (а.с.7). Згідно висновку експертного дослідження № 1419/ж від 25 вересня 2018 року при огляді [PERSON] виявлено синці - 3 на правій боковій поверхні шиї в нижній третині червоно-багрового кольору, невизначеної та продовженої форми, неоднорідні, розмірами 1х0,6 см, 1,7х0,5 см та 1,5х1 см. Вказані ушкодження у вигляді синців спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитися 24 вересня 2018 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критеріями тривалості розладу здоров'я) (а.с.5-5зв.). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Судом встановлено, що протягом двох років між подружжям склалися неприязні відносини, які виникли з різних сімейних питань. На підтвердження вчинення домашнього насильства заявник посилається на висновок експертного дослідження № 1419/ж від 25 вересня 2018 року та наявність кримінального провадження. Заінтересована особа [PERSON] заперечував вчинення домашнього насильства, зазначив, що відомості про нанесення ним тілесних ушкоджень вказані зі слів заявника. Дослідив надані докази, суд вважає, що вони не містять достатньої інформації, що саме заінтересована особа вчинив домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв'язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. Інших доказів, що доводять вчинення [PERSON] по відношенню до заявника домашнього насильства, заявником суду не надано. Будь-яких належних та допустимих доказів домашнього насильства відносного малолітнього сина [PERSON], [INFO], заявником також не надано. З огляду на викладене суд приходить висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального напису. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed