Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В своїй заяві вказали, що між їх паспотрами та свідоцтвом про право власності на житло виникли розбіжності у прізвищах, що позбавляє їх скористатися своїми правами щодо відчудження квартири. Представник заявників [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити заяву та встановити факт належності правовстановлюючого документу. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі та проти встановлення даного факту не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспортів громадян України заявники іменуються як [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.3-10). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 січня 2004 року виданого Ізюмським житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством, посвідчено, що квартира по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .(а.с.11). Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у свідоцтві про право власності на житло є розбіжності у прізвищах власників, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу заявникам має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє їх можливості скористатися своїми законними правами, а відтак суд вважає заяву заявників обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved