Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] в м. Горлівка. В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] у м. Горлівка померла її мати - [PERSON] 07.06.2016 року Микитівським відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки було видано свідоцтво про смерть. Оскільки цей документ було видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, заявниця отримала відмову у державній реєстрації смерті її матері. Встановлення факту смерті необхідно їй для державної реєстрації та отримання свідоцтва про смерть. В судове засідання заявниця та представники заінтересованих осіб не з'явилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Представник Решетилівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області у заяві у про розгляд справи за його відсутності також зазначив, що заява [PERSON] на його думку підлягає задоволенню. Представник Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 Цивільного кодексу України України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною першою статті 17 Закону України «Про держану реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] та свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON], заявниця - [PERSON] є донькою [PERSON]. У свідоцтві про смерть сер. [NUMBER] зазначено, що «[PERSON], родившаяся [INFO] в г. Демидовка Решетиловского района Полтавской області, умерла [INFO] в г. Горловка, Донецкая Народная Республика». Зазначене свідоцтво посвідчене печаткою Микитівського відділу запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 1196 від 06.06.2016 року [PERSON], [INFO] померла [INFO] у м. Горлівка, ДНР. Причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Свідоцтво видане Горлівським відділенням Республіканського бюро СМЕ Міністерства охорони здоров'я ДНР. Така сама причина зазначена у довідці про причину смерті, виданій Горлівським відділенням Республіканського бюро СМЕ 06.06.2016 року. Місто Горлівка Донецької області, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Горлівка Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 2 ст. 4 цього Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Виходячи з наведеного, вищезазначені документи про смерть [PERSON] є недійсними і не створюють жодних правових наслідків. 08.07.2016 року Решетилівський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області обґрунтовано відмовив заявниці у проведенні державної реєстрації смерті її матері. Відмова мотивована тим, що документ, який посвідчує факт смерті видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ч. 2 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження, зокрема, розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» /із змінами/ роз'яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У п. 13 цієї Постанови Суд відзначив, що заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Факт смерті гр. [PERSON] [INFO] року у м. Горлівка знайшов своє об'єктивне підтвердження у ході розгляду справи. Встановлення цього факту у даному випадку породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки від його встановлення залежить можливість отримання свідоцтва про смерть матері, допомоги на поховання і т.ін., іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, іншої можливості вирішити це питання, аніж в судовому порядку не вбачається. Спір про право відсутній. За таких обставин, вимоги заявниці суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч. 4 ст. 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України ухвалене у даній справі рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved