Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Заявник звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з заявою зацікавлена особа сектор централізованого оформлення документів № 14 Головного управління ДМС України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України,. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона уродженка м. Ташкент Республіки Узбекистан, є громадянкою республіки Узбекистан, має посвідку на постійне проживання в Україні. ЇЇ батьками є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб останніх. Батьками її матері [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Тобто, [PERSON], [INFO], яка померла 12.01.2008 року, є бабусею заявниці. [PERSON] була громадянкою України про що свідчить копія паспорту останньої серії ЄС № 720130. [PERSON] з 1989 року до часу смерті, тобто до 2008 року проживала на території України, а саме за адресою: с. Дворіччя, вул. Садова, 11 АРК. Факт проживання бабусі заявниці з 13.12.1989 року до 2008 року на території України, як зазначає заявниця, підтверджується довідкою Якимівської сільської ради Автономної республіки Крим, згідно якої [PERSON], [INFO], яка померла 12.01.2008 року, до дня смерті проживала та була зареєстрована на території «Акимівської» сільської ради за адресою: м. Дворіччя, вул. Садова,11, АРК, а також копією домової книги. Заявник просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], яка померла 12.01.2008 року, постійно проживала, на території України з 13.12.1989 року до 12.01.2008 року. Вказаний факт необхідно для отримання громадянства України. В судове засідання заявник не зявилась, надала до суду заяву, де просила справу розглядати за її відсутності. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився. Про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги заяви такими, що не підлягають задоволенню. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст.З Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.З ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Заявниця не надала суду належних доказів. Суд позбавлений можливості на підставі погано виготовлених фотокопій встановити вказаний факт. Так судом досліджено довідку Якимівської сільської ради Автономної республіки Крим, згідно якої [PERSON], [INFO], яка померла 12.01.2008 року, до дня смерті проживала та була зареєстрована на території «Акимівської» сільської ради за адресою : м. Дворіччя, вул. Садова,11, АРК. Вказана довідка видана 12 травня 2014 року. Якщо ця довідка дійсно отримана в належний спосіб, що суд ставить під сумнів, то чому вказана довідка не може бути документом, який підтверджує вказаний факт. Навіщо при таких обставинах звертатися до суду. Суд звертає увагу на той факт, що довідка видана російською мовою та в ній містяться розбіжності в назві населеного пункту де наче б то проживала [PERSON] При таких обставинах суд, позбавлений можливості задовольнити вказану заяву.

Outcome: dismissed