Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на ті обставини, що 05 травня 2005 року він уклав шлюб з [PERSON], а фактично шлюбні відносини між ними розпочалися ще у 1995 році. Під час перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] вона завагітніла і народила від заявника сина [PERSON], проте батьком у свідоцтві про народження записано [PERSON] Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2007 року [PERSON] позбавленио батьківських прав відносно сина [PERSON]. Заявник просить суд оголосити його батьком дитини, змінити прізвище усиновленої дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]» та по-батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]»та записати його батьком усиновленої дитини. В судовому засіданні заявник заяву, за викладених обставин, підтримав та просив суд її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON]в судовому засіданні просили суд задовольнити вимоги заяви про усиновлення. Представник заінтересованої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиціїв судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві начальник відділу [PERSON] просив розглядати справу у відсутності їх представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне. Згідно з ч. 4 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров'я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьком якого записаний «[PERSON]», а матір'ю «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 12). 14 лютого 2001 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 8). 15 березня 2005 року [PERSON] змінила прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції (а.с. 8). 05 травня 2005 року [PERSON]зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 9). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івана - Франківської області від 04 жовтня 2007 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.16). Відповідно до ч. 2 ст. 208 СК України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, у зв'язку із включенням у СК правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв'язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлено бажанням досягти іншого правого наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв'язку (можливо, вже наявного факту). Слід також з'ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випаду суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. У СК не встановлено максимального віку повнолітньої особи, яка може бути усиновлена, однак визначено мінімальну різницю у віці між нею та усиновлювачем - не менше вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Відповідно до ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 231 СК України якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім'я та по батькові можуть бути змінені у зв'язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 218 СК України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров'я. Відповідно до ч.1 ст. 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Відповідно до нотаріально засвідченої заяви [NUMBER] від 02 червня 2017 року [PERSON], дає згоду на його усиновлення [PERSON], який є чоловіком його матері [PERSON] (а.с.17). Відповідно до нотаріально засвідченої заяви [NUMBER] від 02 червня 2017 року, [PERSON], дала згоду на усиновлення [PERSON], її чоловіком [PERSON](а.с. 18). При вирішенні справи суд застосовує зазначені норми права, і враховуює установлені у судовому засіданні обставини, зокрема те що [PERSON] згідно показів його матері [PERSON] є рідним сином заявника [PERSON], заявник старший за усиновлену дитину на 23 роки, інших дітей не має, також вони у судовому засіданні підтвердили свою згоду на усиновлення і те, що метою усиновлення є виключно встановлення родинного зв'язку між ними. Ці обставини вказують на те, що між заявником і [PERSON] дійсно склалися близькі сімейні відносини як батька і сина, які у достатній мірі обґрунтовують необхідність прийняття відповідно до ч. 2 ст. 208 СК України рішення про усиновлення для юридичного установлення між цими особами родинного зв'язку. Тому заява про усиновлення підлягає задоволенню. Також враховуючи бажання заявника [PERSON] і [PERSON], а також норми ч. 1 ст. 229, ч. 3 ст. 231 СК України, суд задовольняє їх заяви про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] щодо запису усиновлювача батьком та зміну прізвища і по-батькові [PERSON] у зв'язку з усиновленням. На підставі викладеного,

Outcome: partial