Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися 13.09.2017 до суду з вищезгаданою заявою, в якій просять встановити факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON], що народився [INFO] в м. Сімферополь Автономна Республіка Крим, Україна, зазначивши їх батьками дитини, з урахуванням визнання ним батьківства. Батька дитини записати відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. В обґрунтування заявлених вимог, посилаються на те, що проживають однією сім'єю без шлюбу. [INFO] у них народився син в м. Сімферополь Автономна Республіка Крим, Україна, яка є тимчасово окупованою територією. Встановлення факту народження дитини необхідно для реєстрації та отримання свідоцтва про народження дитини, встановленого законодавством України зразку. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, заяву задовольнити, батька дитини [PERSON] записати відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, батьківство визнав, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Тернівського районного у місті відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ч.7 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Так, в судовому засіданні встановлено, що заявники проживають однією сім'єю без шлюбу, що не заперечується заявником [PERSON] Згідно довідки Чорноморського районного відділу запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим №25 від 09.12.2015 року, [PERSON] в м. Сімферополь , Республіка Крим, Російська Федерація [INFO] народила хлопчика - «[PERSON]» (мовою оригіналу) /а.с.9/. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства, виданого Чорноморським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим [NUMBER] від 13.01.2016 року, [PERSON] [INFO] , уродженця м.Кривого Рогу, громадянина України визнано батьком дитини «[PERSON]» , який народився [INFO] в м.Сімферополь , Республіка Крим, Російська Федерація у [PERSON] [INFO], уродженки с.Оленівка Чорноморського району Автономна Республіка Крим, України, громадянки Російської Федерації /а.с.10/. В свідоцтві про народження [PERSON] [INFO] батьком дитини зазначено заявника [PERSON] /а.с.11/. Листом від 26.06.2015 року Міністерство юстиції України повідомило, що видані на тимчасово окупованій території АР Крим документи є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є : медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545 ( гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о ( гі 151-06 ), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. Отже, надане заявниками свідоцтво про народження дитини, видане органом, що підпорядкований російській окупаційній владі, на яку, як на державу окупанта, відповідно до норм і принципів міжнародного права, покладено відповідальність порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ст.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим ... реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Так, [PERSON] подано заяву, в якій вона визнає батьком дитини [PERSON], а [PERSON] подано заяву, в якій він визнає себе батьком дитини. Оскільки заявники не мають можливості надати для реєстрації народження дитини документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянина України та народженої у них дитини, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт народження дитини. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved