Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який постійно проживав по [ADDRESS] в домоволодінні спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Просила встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час смерті останньої, оскільки визнання вказаного юридичного факту необхідно їй для оформлення спадщини після смерті чоловіка. Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Фороснянської сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з`явився, надавши клопотання, в якому заяву визнав та просив суд розглянути справу в його відсутності. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали суду, що [PERSON] постійно проживав разом із своєю матір`ю [PERSON] на день смерті останньої. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що чоловік заявника [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на день смерті останньої [INFO] за однією адресою у домоволодінні по [ADDRESS] . За вказаною адресою було зареєстровано два домоволодіння з різними по господарськими номерами, що підтверджується наявною у справі довідкою Фороснянської сільської ради Новоселицького району № 104 від 17 лютого 2020 року, копіями з по господарських книг та іншими матеріалами справи. Заявник звернулася до нотаріуса із питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON] , який в свою чергу прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , однак інформаційною довідкою її повідомлено, що через відсутність встановленого юридичного факту проживання із спадкодавцем, вона не може оформити спадщину не себе. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Статтею 1216\~ЦК\~України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1222, 1270 ЦК України\~за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268\~ЦК\~України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з роз`яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до статті третьої вказаного Закону місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, із урахуванням визнання заявлених вимог заінтересованою особою, суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання чоловіка заявника разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявницею та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 293, 315-319 ЦПК України, суд

Outcome: approved