Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вони разом з 1976 року по день його смерті проживали за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі чоловік був зареєстрований на день смерті. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, садовий будинок. Поховавши чоловіка, вона фактично прийняла спадщину, оскільки на день її відкриття проживала разом з померлим чоловіком, вступила в управління і володіння спадковим майном, після його смерті і до цього часу доглядає будинок, обробляє земельну ділянку. Інших спадкоємців, крім неї, не має, спір щодо спадкового майна відсутній. Постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю доказів про її фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відсутність реєстрації за місцем проживання чоловіка на час його смерті. З 1976 року до вересня 1999 року вона була зареєстрована за місцем реєстрації її чоловіка - [ADDRESS] . Проміжок часу з вересня 1999 року по липень 2017 року вона була зареєстрована за іншими адресами, проте фактично постійно проживала за вказаною адресою з чоловіком, з липня 2017 року по цей час її місцем реєстрації є вказана адреса. Враховуючи викладене, звернулася до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та просила суд встановити факт постійного проживання її разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В судове засідання заявник не з`явилася, від представника надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі та задовольнити заяву. До суду заінтересована особа не з`явилася, від них надійшов лист з проханням розглядати справу за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Дана заява зареєстрована в Дніпровському районному суду м. Києва 28.05.2021 року. 27.05.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 року визначено головуючого суддю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.06.2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2021 року витребувано документи - копію спадкової справи. 30.07.2021 року на виконання ухвали суду надійшла витребувана копія спадкової справи. В суді встановлено та підтверджено копією свідоцтва про одруження, що 07.02.1965 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . З копії спадкової справи, заведеної 09.12.2020 року слідує, що з заявою про прийняття спадщини щодо майна померлого [PERSON] звернулася його дружина [PERSON] (заявник), інших спадкоємців не встановлено. Згідно Постанови від 09.12.2020 року державний нотаріус 10-ї Київської державної нотаріальної контори Шульга С.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка з підстав пропуску 6-тимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутні докази про фактичне її прийняття. На час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено матеріалами спадкової справи. Заявник на час смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З Акту від 23.03.2021 року, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких засвідчені начальником ЖЕД-410, слідує, що [PERSON] з 1976 року по 22.03.2021 року проживає в квартирі [ADDRESS] , проживала разом з чоловіком [PERSON] . Адвокатом заявника були опитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які є синами заявника та померлого [PERSON] , які пояснили, що їх батьки з 1976 року завжди проживали в квартирі [ADDRESS] , з цієї квартири батьки ніколи нікуди не переїжджали, жили там постійно разом. Мама (заявник) на якийсь час виписувалася з даної квартири, це було пов`язано з оформленням субсидії, але з квартири не виїжджала, продовжувала в ній проживати, і в подальшому знову в ній зареєструвалася. Після смерті батька мати прийняла в спадщину майно, що було зареєстроване на батька - будинок і земельну ділянку, вона утримує будинок, обробляє земельну ділянку. Вони - сини, на спадкове майно, що залишилося після смерті батька, не претендували, заяв на прийняття спадщини не подавали. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц колегія суддів дійшла до висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Проаналізувавши надані заявником докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявника щодо його спільного проживання з її чоловіком на час відкриття спадщини, є доведеними, та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved