Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Заявник звернулася до суду з зазначеною заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час, мотивуючи свої вимоги тим, що встановлення зазначеного факту їй необхідно для отримання паспорту громадянина України у Васильківському районному відділі ДМС України в Київській області, в звязку з відсутнісю якого заявниці з жовтня 2017 року припинили виплату пенсії і вона залишилась без засобів до існування. Заявник в судове засідання не зявилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст. 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 319 ЦПК України рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З огляду матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилася в с. Железняк, Житомирського району Житомирської області, 15 квітня 1944 року, не зареєстрована, але постійно проживає з 1976 року в с. Застугна, Васильківського району Київської області, на території України (а.с. 5, 6, 7). 08 жовтня 1983 року [PERSON] зареєструвала у Застугнянській сільраді, Васильківського району Київської області, шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 12). З урахуванням зазначеного, заява про встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час є такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved