Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Заявник звернувся із позовом яким заявлено вимоги про визнання майна комунальною власністю. В судовому засіданні позивач та представники вимоги підтримали та просили суд їх повністю задовольнити. Обґрунтування позову повідомлено наступне. Квартира [ADDRESS] (далі за текстом спірна квартира) у свій час вибула з комунальної власності протиправно. За таких обставин, таке майно має бути повернуто у комунальну власність. Представник відповідача у судовому засіданні вимог не визнав та в обґрунтування такої позиції суду повідомив наступне. Спірну квартиру позивач та третя особа [PERSON] приватизували як подружжя і стали її співвласниками. В подальшому дане нерухоме майно розділено між двома згадуваними співвласниками за рішенням суду, що набуло законної сили. За таких обставин, стверджувати, що під час видачі свідоцтва про право спільної власності на таке майно порушено вимоги законодавства не має підстав і у задоволенні позову слід відмовити. Черняхівська селищна рада просила слухання справи проводити у відсутність їх представника та заперечують щодо задоволення позову. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] вимог не визнала, повністю підтримала освітлену позицію представника відповідача. Заслухав пояснення учасників розгляду, судом встановлено наступне. Позивач та третя особа - [PERSON] є співвласниками спірної квартири, отриманої внаслідок приватизації житлового фонду за рішенням від 28 грудня 1993 року. [PERSON], не погоджуючись із таким рішенням, декілька разів позивався до суду із вимогами про визнання такого рішення про приватизацію незаконним, однак дані звернення судами не задовольнялись. 30 грудня 2010 року Верховним Судом України залишено без змін рішення апеляційної від 8 вересня та першої інстанції від 27 травня 2010 року про визнання незаконним та скасування рішення про приватизацію від 14 березня 1995 року. Даними судовими рішення підтверджено правильність рішення органу приватизації від 28 грудня 1993 року та безпідставність повторну приватизацію того самого майна від 14 березня 1995 року (а.с.47-49). 9 січня 2013 року судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції від 5 листопада 2012 року про відмову у задоволенні позову. Позиваючись у такій справі заявник стверджував, що має право на додаткову площу, як особа, яка постраждала від аварії на ЧАЕС. За таких обставин, рішення про приватизацію згадуваної квартири у меншому ніж має бути обсязі є незаконним. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 17 червня 2013 року позивачеві відмовлено у вимогах про визнання частково недійсним розпорядження про приватизацію. Так, заявник просив частково скасувати розпорядження адже не зазначено у яку саме власність передано квартиру спільну чи часткову (а.с.43). Таким рішенням скасовано рішення суду першої інстанції від 7 травня 2013 року. Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Суд вважає, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факт недотримання законодавства України чинного на час виникнення спірних правовідносин при видачі оспорюваного рішення та порушення, не визнання або оспорювання прав позивача прийнятим та згадуваним рішенням. Мало того, чисельними рішеннями судів різних інстанцій України підтверджено правильність та чинність оспорюваного свідоцтва. Суд вважає окремою підставою для відмови у задоволенні позову є і те, що позивач не уповноважений ініціювати питання про повернення майна до комунальної власності навіть шляхом оспорювання розпорядження про приватизацію. Заява представника відповідача про застосування строків позовної давності до задоволення не підлягає у зв'язку із безпідставністю вимог позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed