Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що трудова книжка, заповнена 20 вересня 1978 року на російській мові на «[PERSON]», 1958 року народження, та відсутністю місяця народження, а також трудова книжка колгоспника, заповнена 30 березня 1980 року українською мовою, але прізвище вписане російською «[PERSON]» належить йому - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначив, що звернувшись до управління Пенсійного фонду України з метою оформлення пенсії, при огляді документів працівниками управління було виявлено помилки, а саме: у трудовій книжці, заповненій 20.09.1978 року, його дані зазначено російською мовою як «[PERSON]», 1958 року народження, без зазначення місяця його народження, а в трудовій книжці колгоспника, заповненій 30 березня 1980 року українською мовою, прізвище вписане російською [PERSON], тоді як, згідно паспорту, ідентифікаційного коду, свідоцтва про народження тощо, його прізвище українською мовою - «[PERSON]», а російською мовою «[PERSON]». Заявник у судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с. 33). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала (а.с. 31-32). Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали заяви, враховуючи клопотання заінтересованої особи про те, що не заперечує проти задоволення вимог заяви, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення про задоволення вимог заявника. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що згідно паспорту [NUMBER], виданого Олександрівським РВ УМВС України в Кіровоградській області 30.09.2003 року, заявник є [PERSON], [INFO]; на російській мові його прізвище зазначене як «[PERSON]» (а.с. 5). Згідно картки платника податків, реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] - [NUMBER] (а.с. 6). Свідоцтвом про народження підтверджується, що [INFO] народився [PERSON] (а.с. 7). Проте, з трудової книжки, заведеної 20.09.1978 року встановлено, що вона виписана російською мовою на «[PERSON]», 8 (місяць не зазначено) 1958 року народження (а.с. 8-9). З тудової книжки колгоспника, заповненої 30.03.1980 року в колгоспі ім. Свердлова Родниківської сільради Олександрівського району Кіровоградської області встановлено, що вона виписана українською мовою з зазначенням прізвища російською мовою [PERSON], [INFO] (а.с. 10-14). Як встановлено, заявник просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, оскільки це має юридичне значення для оформлення пенсії. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім?я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім?ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з роз?ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення фактуналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім?я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім?ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналізуючи заяву та її підстави, матеріали справи, суд вважає встановленим факт належності трудової книжки, заповненої 20 вересня 1978 року на російській мові на «[PERSON]», 1958 року народження, та відсутністю місяця народження, а також трудової книжки колгоспника, заповненої 30 березня 1980 року українською мовою, але прізвище вписане російською мовою [PERSON], - [PERSON], [INFO]. Даний факт встановлено для подальшого оформлення пенсії. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved