Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Заявник просить суд встановити той факт, що [PERSON] народилася 14.08.2014 року у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, батьками якої являються [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що вона 14 серпня 2014 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, в пологовому будинку м.Євпаторія народила дівчинку - [PERSON]. Через відмову прикордонних сил [PERSON] Федерації надати дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території, 22.08.2016 року вона зареєструвала факт народження дитини та отримала свідоцтво про народження зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. Документом, що підтверджує факт народження дитини є свідоцтво про народження. В подальшому вона звернулася до Дергачівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо реєстрації народження дитини. Але у звязку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, їй, було відмовлено у реєстрації народження дитини. Представник заінтересованої особи Дергачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник заявника у судове засідання не зявився, в наданій заяві просить справу розглядати за його відсутності, заяву підтримує. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 рокурішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. [PERSON] та [PERSON] з 22 червня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до копії обмінної карти виданої на імя [PERSON] 14.08.2014 року вона народила дівчинку вагою 2590 г. 22 серпня 2014 року Черноморським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про народження серії I-АЯ №519246 [PERSON], яка народилася 14 серпня 2014 року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. З листа Дергачівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 22/02/17 вбачається, що розглянуто документи, подані для державної реєстрації народження дитини жіночої статі [PERSON] [INFO], [PERSON] мати: актовий запис про народження №26 від 22.08.2014 року складений Черноморським районним відділом запису актів громадянського стану Департамента ЗАГС Міністерства юстиції АР Крим. Оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відмовити у державній реєстрації народження. Відповідно до ч.1ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції\~наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545(z1150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о (z1151-06), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (z1150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Як передбачено ч. 1\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно з ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік батьком дитини. Встановлення факту народження дитини заявникові необхідне для реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження дитини, заявник, яка є громадянкою України, позбавлена можливості зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. На сьогоднішній час видані документи закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України, тому заявник позбавлена можливості зареєструвати народження своєї дитини іншим способом. З наданих заявником документів слідує, що вона є громадянкою України, а, відповідно, повною мірою користується її захистом та перебуває під її суверенітетом. З огляду на вказане, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якою є заявник та її дитина, суд прийшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини з огляду на те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Вказане надасть можливість отримати заявникові свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: approved