Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою, та просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що в заповіті [PERSON] від 20.03.2008 р. допущено помилку в насписанні прізвища спадкоємця, а саме замість прізвища « [PERSON] » вказано [PERSON], що не є вірним а тому слід встановити факт належності документа заявниці. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті остсанньої відкрилась спадщина на належне останній майно: будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку за адресою: м.Київ вул..Кіровська буд.38, яку даний спадкодавець відповідно до заповіту посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Дмитрієвою Т.М. 20.03.2008 р. заповіла: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Заявник зазначає, що з метою подання заяви про прийняття спадщини вона звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори але заявнику було відмовлено з тих підстав, що у заповіті допущена помилка і акцентована увага заявника на тому, що існує розбіжність у написанні прізвища заявника в паспорті та заповіті, а саме: замість прізвища «[PERSON]» вказано [PERSON], В зв'язку із зазначеним заявник просила суд встановити вказаний факт. Заявниця в судове засідання не з'явилась, направивши до суду свого преставника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розгляд справи в її відсутності. Заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, заздалегідь надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи в якій також зазначили, що при ухваленні рішення по справі покладаються на розсуд суду. Суд, врахувавши надані представниклм заявниці та свідком [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER] вбачається, що 06 березня 1996 р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини присвоєно: [PERSON] ( а.с.5). 20 березня 2008 р. [PERSON], було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Дмитрієвою Т.М. за реєстровим №1-417 на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному (а.с. 14). В подальшому, [PERSON] - померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка міститься в матеріалах справи. (а.с. 10). Вбачається, що з метою подання заяви про прийняття спадщини заявниця зверталась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори однак заявнику було відмовлено у прийнятті заяви в зв'язку з тим, що у заповіті допущена помилка, а саме існують розбіжності у написанні прізвища спадкоємця у заповіті, замість прізвища «[PERSON]» зазначено «[PERSON]», що не є вірним (а.с. 4). Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В даному випадку встановлення факту належності заповіту є фактом, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав та обов'язків заявника. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Свідок [PERSON], допитаний в судовму засіданні вказував суду на те, що він є рідним братом заявниці, та спадкоємцем за заповітом від 20.03.2008 р. нотаріусом не вірно вказано прізвище його сестри заявниці, на даний час спадкодавець за заповітом [PERSON] померла і заявниця позбавлена змоги оформити спадщину в зв»язку з допущенням помилки в написанні її прізвища, хоча в попередніх заповітах спадкодавець вірно вказував прізвище заявниці. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявником було доведено ті обставини на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, а тому вищевказана заява підлягає задоволенню. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved