Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із указаною заявою, якій просив встановити факт належності [PERSON], договору купівлі-продажу від 09.01.2001 [NUMBER] та технічного паспорту на будинок [ADDRESS], виданого 07.03.2006 року, відповідно до яких останній є власником житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування заяви зазначив, що у договорі купівлі-продажу та технічному паспорті записано помилково «[PERSON]» замість «[PERSON]». Помилка в написанні прізвища, допущена при укладанні договору та технічного паспорту, є наслідком довільного перекладу його з російської мови та позбавляє заявника можливості реалізувати право власності на житло. Крім того, на звернення [PERSON] до КП «БТІ» з метою виправити допущено помилку не дало позитивного результату. Під час зібрання документів для оформлення договору дарування заявником було виявлено, що прізвище та по-батькові його матері, невірно зазначено у правовстановлюючих документах. В зв'язку з чим, заявник змушена була звернутися до суду із вказаною заявою. Заявник в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Житомирської міської радив судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного 09.01.2001 [NUMBER] (копія додається до матеріалів справи). Договір посвідчений державним нотаріусом Другої державної Житомирської нотаріальної контори Кулінічем Р. В., про що внесено в реєстр запис №2-24. Реєстраційний напис на правовстановлюючому документі зроблено КП «БТІ» та записано у реєстрову книгу за № 153, інвентарна справа № 12685 та зареєстровано за № 1639 від 17 січня 2001 року. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Житомирський МВ УМВС України в Житомирській області 13 травня 2003 року прізвище заявника зазначено як - [PERSON] (а.с. 3), натомість у договорі купівлі-продажу та технічному паспорті записано помилково «[PERSON]» замість «[PERSON]» (а.с. 4-5). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Сіроткіної Л.Є. № 39462410 від 01.02.2018 року відмовлено у державній реєстрації права власності на приватний житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] за [PERSON], у зв'язку із тим, що згідно поданих документів не вбачається змоги встановити набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме виявлено розбіжність в написанні прізвища заявника. Згідно зі ст.ст.12,13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. Згідно роз'яснень п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Пунктом 6 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З огляду на викладене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved