Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Заявник звернулася до суду із зазначено заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що є сином [PERSON], який 26.02.2015 року пішов із дому і до теперішнього часу не повернувся. Заявник разом з матірю зверталися до Попоснянського відділу поліції з повідомленням про зникнення батька, а рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 16.11.2016 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. Заявник за довіреністю від імені матері звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Попаснянському районі Луганської області щодо отримання щомісячних страхових виплат, які належали його батькові, але йому було відмовлено, оскільки відсутнє свідоцтво про смерть [PERSON] На підставі вищевикладеного, заявник просив суд оголосити [PERSON], [INFO], померлим. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, раніше надіслав до суду заперечення, згідно яких проти задоволення заявлених вимог заперечував, оскільки згідно положенням ст. 46 ЦК України, особу можливо визнати померлою, якщо вона відсутня у місці її постійного проживання , або відсутні відомості про місце її перебування протягом трьох років, однак [PERSON] визнано безвісно відсутнім лише 16.11.2016 року, тобто обчислення зазначеного вище строку повинно відбуватися саме з цієї дати. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечували. Суд, заслухавши думку заявника, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорту (а.с.4). [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 25.11.1951 року, від якого у них 30.01.1953 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.11.1951 року, відповідний запис № 20, Серія ПЮ № 456727, та свідоцтвом про народження від 20.02.11953 року, відповідний запис № 10, серія ПЭ № 667388 (а.с.5, 6). [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: Луганська область, м. Гірське, вул. Радянська, 41, що підтверджується копією паспорту (а.с.7). [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], 26.02.2015 року пішов з дому та не повернувся, даний факт було внесено 03.03.2015 року за № 12015130530000241 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України в Єдиний реєстр досудових розслідувань, що підтверджується довідкою, наданою 20.02.2017 року Попаснянським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за № 4390/111/56.2017 та довідкою, наданою 04.08.2017 року виконавчим комітетом Гірської міської ради Попаснянського району Луганської області за № 2-19/728 (а.с.12, 13). Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 16.11.2016 року, яке набрало законної сили 29.11.2016 року, встановлено, що [PERSON], [INFO], 26.02.2015 року пішов з дому та не повернувся, внаслідок чого його визнано безвісно відсутнім (а.с.9). [PERSON] згідно листа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Попаснянському районі Луганської області від 09.12.2016 року за № 03/1752 відмовлено у призначенні виплат по втраті годувальника, оскільки нею не надано свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть [PERSON] (а.с.10). Квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.08.1994 року за № 2752, занесеним в реєстрову книгу за № 2969/22 (а.с.27). Частинами 1 ст.\~294\~ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст.\~46\~ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Згідно зі ст.\~306\~ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Як розяснюється в абзаці 3 пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК\~Української УРСР (тепер -\~ст. 46 ЦК України), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, а саме для отримання страхових виплат, які належали [PERSON], свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлим, а саме його батьком, матеріально-правового звязку. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] проживав за адресою: Луганська область, м. Гірське, вул. Радянська, 41 разом зі своєю дружиною [PERSON] та 26.02.2015 року пішов із дому та не повернувся (а.с. 12, 13), а 16.11.2016 року його визнано безвісно відсутнім (а.с.9). Таким чином, у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про його місце перебування протягом трьох років, а саме з 26 лютого 2015 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~307, ч. 1 ст.\~308 ЦПК України\~суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено. Так, [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартири [ADDRESS] (а.с.27). Таким чином, беручи до уваги, що з 26.02.2015 року відсутні будь які відомості про місце знаходження [PERSON], [INFO], та наявності матеріально правового звязку між ним та заявником, суд вважає можливим оголосити [PERSON] померлим. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст.\~309\~ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved