Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON], посилаючись на те, що 11.12.1997 року помер [PERSON], який на день смерті мешкав в с.Бунакове, Лозівського району, Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Петровського, яке знаходиться у с.Бунакове, Лозівського району, Харківської області, розміром 10,2 умовних кадастрових гектарів. Спадкоємцем на спадкове майно є саме він, згідно ст.1264 Цивільного кодексу України, інших спадкоємців, передбачених законодавством у спадкодавця немає. Заповіт від його імені не складався. Заявник зазначив, що з 1991 року постійно зі своєю родиною мешкає в житловому будинку за адресою: Харківська область, Лозівський район, с.Бунакове, вул.Молодіжна, буд.9, в якому також до дня своєї смерті мешкав [PERSON], який в силу певних обставин залишився один, ні дітей, ні власної сімї він не мав, тому на його прохання він залишився проживати в його сімї. Вони були однією родиною: вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були повязані спільним побутом, мали спільні права та обовязки, піклувались один про одного, допомагали один одному по господарству, займалися благоустроєм будинку, його ремонтом, а після його смерті поховав його, сплатив за всі ритуальні послуги. Таким чином, він вважає себе спадкоємцем [PERSON]У, оскільки проживав з спадкодавцем однією сімєю. В звязку з вищевикладеним заявник просить встановити факт проживання однією сімєю його та [PERSON], померлого 11.12.1997 року з 1991 року по 11.12.1997 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву та телефонограму, в яких просив справу розглядати за його відсутності, заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Судом встановлено, що 11.12.1997 року помер [PERSON], який на день смерті мешкав в с.Бунакове, лозівського району, Харківської області (а.с.6,7). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Петровського, яке знаходиться в с.Бунакове, Лозівського району, Харківської області, розміром 10,2 умовних кадастрових гектарів. Вказане право на земельну частку (пай) належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ХР №0033784, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №6683, Лозівською державною районною адміністрацією, Харківської області, 23 березня 1997 року (а.с.9). Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до правил ст.1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] з 1991 року проживав спільно з родиною заявника за адресою: Харківська область, Лозівський район, с.Бунакове, вул.Молодіжна, буд.9, а з 27.07.1994 року по день смерті був зареєстрований за вказаною адресою. [PERSON] та померлий [PERSON] були добрими приятелями, разом працювали. Сімї померлий не мав, тому на прохання заявника [PERSON] залишився проживати в його сімї. Вони були однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були повязані спільним побутом, мали спільні права та обовязки, піклувалися один про одного, допомагали один одному по господарству, займалися благоустроєм будинку, його ремонтували. Після смерті [PERSON] заявник поховав його, сплатив за всі ритуальні послуги. Як вбачається з довідки Бунаківської сільської ради Лозівського району, Харківської області №93/02-30 від 06.02.2018 року, спадщина невизнана відумерлою на земельну ділянку, яка належала [PERSON], який помер 11.12.1997 року, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХР №0033784, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 23.03.1997 року (а.с.8). Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.05.2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 11.12.1997 року Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області не заводилась (а.с.22,23). Як вбачається з письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] від 05.06.2018 року, останні знали родину [PERSON] з 1983 року. Раніше коли померлий [PERSON] був одружений то мав сімю, однак його життя не склалося і він залишився один. На той час його батьки померли і він був одинокою невлаштованою в соціумі людиною. [PERSON] проживав в [INFO] в родині [PERSON] більше шести років по день смерті, як рідна людина. [PERSON] дуже добре ставилася до [PERSON], останній мав свою кімнату та спальне місце. Зі слів померлого їм стало відомо, що вони харчувалися разом, мали спільний бюджет і побут, останній допомагав [PERSON] по господарству. [PERSON] був вдячний родині [PERSON] за чуйність та догляд. Сторонні люди з їх села не здогадувалися, що вони не рідні між собою люди. Після смерті [PERSON] родина [PERSON] взяла на себе всі витрат на поховання останнього і поминальний ритуал та доглядають за його могилою. Відповідно до п.1 ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. За сімейним кодексом України сімя може виникнути із інших підстав, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 7 СК України вказує на те, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між її учасниками. Конституційне права на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Отже, встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] тягне для заявника юридичні наслідки, а саме оформлення спадщини на спадкове майно. Підпунктом 4.4 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено, що факт проживання спадкоємців однією сімєю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

Outcome: approved