Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він народився [INFO] у Ташкентській області Республіки Узбекістан. З 23.02.1990 року по 21.06.1991 року [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Також перебував на військовому обліку в Київському РВК м. Харкова з 22.02.1990 року по 20.06.1991 року. За сімейними обставинами змінив місце проживання та був виписаний, але продовжував проживати у місті Харкові. Офіційного місця роботи не мав, оскільки не мав паспорта громадянина України. Оскільки заявник втратив паспорт радянського зразка, він своєчасно не оформив паспорта громадянина України. Встановлення факту постійного проживання на території України йому необхідно для отримання громадянства України. Заявник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи, що діє на підставі довіреності, проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З паспорта громадянина Республіки Узбекістан № [NUMBER], виданого 02.08.2013 року вбачається, що [PERSON], [INFO] в м.Бекабад Ташкентської області Республіки Узбекістан. (а.с.13-15) З картки реєстрації форми А та довідки ДП «Добробут», вбачається, що [PERSON] з 23.02.1990 року по 21.06.1991 року проживав за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 16) З довідки Київського РВК Міністерства оборони України за № 263 від 08.02.2018 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], (гуртожиток) та перебував на військовому обліку в Київському РВК м.Харкова з 22.02.1990 року по 20.06.1991 року. (а.с. 17) Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved