Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Заявникизвернулися до суду з вказаною заявою, в якій просили встановити той факт, що свідоцтво № [NUMBER] про право сумісної власності на житло, а саме: квартиру [ADDRESS] , видане 14.12.1993 року Фондом комунального майна м.Херсона, крім [PERSON] , належить [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтували тим, що 14.12.1993 року Фондом комунального майна м.Херсона [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво № [NUMBER] про право сумісної власності на житло, а саме: квартиру [ADDRESS] . Однак, внаслідок помилки або русифікованого їх написання, прізвища заявників, зазначені у даному правовстановлюючому документі як « [PERSON] », не збігаються з прізвищами, зазначеними у їх паспортах громадян України, як « [PERSON] ». Прізвище заінтересованої особи зазначено правильно як « [PERSON] ». Фонд комунального майна м.Херсона наразі є ліквідованим, у зв`язку з чим виправлення неправильності у виданому ним свідоцтві про право сумісної власності на житло є неможливим. З метою захисту свого права заявники звернулися до суду та просили встановити факт належності. Ухвалою від 23.06.2019 року заяву прийнято, відкрито провадження за вказаною справою. Заявники в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні заяви наполягали. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановлений законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 14.12.1993 року, виданого Фондом комунального майна [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] . З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 06.08.2015 року Суворовським РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області, прізвище, ім`я та по-батькові заявника зазначено на українській мові « [PERSON] ». З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27.08.2000 року Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, прізвище, ім`я та по-батькові заявника зазначено на українській мові « [PERSON] ». З пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 21.09.2016 року Пенсійним фондом України, прізвище, ім`я та по-батькові заявника зазначено на українській мові « [PERSON] ». Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у свідоцтві №8718 від 14.12.1993 року, допущена помилка у написанні прізвища заявників, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу є для заявників юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власників майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved