Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], який помер 01.06.2016р. в с.Розкішне, Лутугінського району, Луганської області. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона перебувала з чоловіком у шлюбі з 23.08.1975р. Вони разом проживали в [INFO]. В червні 2015р. для отримання пенсії [PERSON] вимушений був тимчасово зареєструватися в м.Есхар, Чугуєвського району Харківської області, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, хоча фактично він із дружиною продовжували проживати в [INFO]. У звязку із тим, що чоловік тяжко захворів /встановлений діагноз злоякісне новоутворення верхній долі правої легені/, він помер 01.06.2016р., що підтверджується лікарняним свідоцтвом про смерть, яке видано Лутугінською Центральною поліклінікою та свідоцтвом про смерть, яке надано ВЗАЦС Лутугінського райуправління юстиції. У звязку із тим, що заявник [PERSON], відповідно довідки від 01.08.2016р., взята на облік в Дніпровському районі м.Запоріжжя, як особа внутрішньо переміщена з тимчасово окупованої території України, вона звернулася до Дніпровського райвідділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького МУЮ із документами про смерть чоловіка для державної реєстрації його смерті, однак, вона отримала письмову відмову від 02.08.2016р. із посиланням на те, що надані заявником документи є недійсними та не створюють правових наслідків, т.я. їх видали посадові особи з тимчасово окупованої території, діяльність яких вважається незаконною. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010р., державна реєстрація актів цивільного стану здійснюється на підставі: документа встановленої форми про смерть, або за рішенням суду про встановлення факту смерті. Тому, [PERSON] звернулася із заявою до суду з вимогою про встановлення факту смерті її чоловіка за рішенням суду. Свої вимоги [PERSON] підтвердила в судовому засіданні та наполягала на їх задоволенні. Заслухавши заявника та ознайомившись з матеріалами справи суд вважає, що вимоги є законними та обґрунтованими, тому, підлягають задоволенню, бо знайшли своє підтвердження в ході судового слідства: судом встановлено, що [PERSON] перебувала з чоловіком у шлюбі з 23.08.1975р. /а.с.8/. Вони разом проживали в [INFO] /а.с.5-7/. В червні 2015р. для отримання пенсії [PERSON] вимушений був тимчасово зареєструватися в м.Есхар, Чугуєвського району Харківської області, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України /а.с.11/, хоча фактично він із дружиною продовжували проживати в [INFO]. У звязку із тим, що чоловік тяжко захворів /встановлений діагноз злоякісне новоутворення верхній долі правої легені/, він помер 01.06.2016р., що підтверджується лікарняним свідоцтвом про смерть, яке видано Лутугінською Центральною поліклінікою /а.с. 9/ та свідоцтвом про смерть, яке надано ВЗАЦС Лутугінського райуправління юстиції /а.с.10/. Відповідно до п.7 ч.1 та ч.2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а саме, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1, 2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. П.1 гл.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24.12.2010р. № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів та повідомлення установи виконання покарань або слідчого. Враховуючи те, що чоловік заявника був громадянином України, постійно проживав на території України, а саме: у с.Розкішне, Лутугінського району, Луганської області, заявник вважала за можливе отримати свідоцтво про смерть її чоловіка в Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького МУЮ, т.я. відповідно довідки від 01.08.2016р., вона була взята на облік в Дніпровському районі м.Запоріжжя, як особа внутрішньо переміщена з тимчасово окупованої території України /а.с.13/. Однак, вона отримала письмову відмову від 02.08.2016р. із посиланням на те, що надані заявником документи, а саме: лікарняне свідоцтво про смерть, яке видано Лутугінською Центральною поліклінікою /а.с.9/ та свідоцтво про смерть чоловіка, яке надано ВЗАЦС Лутугінського райуправління юстиції /а.с.10/, є недійсними та не створюють правових наслідків, т.я. їх видали посадові особи з тимчасово окупованої території, діяльність яких вважається незаконною, а саме Луганською народною республікою /а.с.14/. С.Розкішне, Лутугінського району, Луганської області увійшло до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями». На підставі Постанови ВРУ № 252 від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», а саме: на території Лутугінського району Луганської області встановлений особливий порядок місцевого самоврядування. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Ч.2, 3 та 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст.17 ч.1 цього ж Закону, у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Заявник [PERSON] є громадянкою України, зараз тимчасово зареєстрована та проживає в Дніпровському районі м.Запоріжжя, тому, вона має право звернутися до Дніпровського райвідділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького МУЮ для державної реєстрації смерті її чоловіка на підставі рішення суду. Згідно до вимог ст.257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованої території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved