Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Заявник звернулася з заявою визнання недійсним актового запису про смерть, посилаючись на те, що 13 квітня 2000 року Смілянським міським відділом РАЦСУ Черкаської області було зроблено актовий запис про смерть за № 313 відносно [PERSON], який був зроблений на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 77 від 13.04.2000 року, виданого Черкаською обласною психіатричною лікарнею № 1. Вищевказане лікарське свідоцтво було визнано недійсним згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.04.2014 року. Дане рішення набрало законної сили 16 травня 2014 року. В зв'язку з чим просить визнати недійсним актовий запис про смерть [PERSON] за № 313 від 13 квітня 2000 року, зроблений Смілянським міським відділом РАЦС України Черкаської області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі, встановити факт недійсності актового запису про смерть батька та просить винести рішення на підставі наданих письмових доказів. Також зазначила, що визнання недійсним актового запису про смерть не пов'язано з наявністю спору про право. Крім цього вказала, що вона намагалась вирішити дану проблему в позасудовому порядку, а саме зверталась до органів РАЦС з приводу анулювання актового запису про смерть на підставі рішення суду про визнання недійсним запису про смерть в лікарському свідоцтві, але їй в цьому було відмовлено та роз'яснено право звернутися до суду. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місті Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву відносно заявлених вимог, в якій просив розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - наведений у ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити і інші факти, що мають юридичне значення. Так, суд у відповідності до ст. 256 ЦПК України розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року. Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], батько заявника, 20.10.1999 року вийшов на прогулянку у двір та не повернувся, в зв'язку з чим 27 жовтня 1999 року був оголошений у розшук ВКР Лозівського МРВ УМВСУ в Харківській області, як такий, що пропав без вісті. Даний факт підтверджується ксерокопіями довідок з Лозівського МРВ ГУМВСУ в Харківській області про тривалість розшукових дій по факту зниклого без вісті [PERSON]. В ході розшукових дій було встановлено, що батько заявника [PERSON], перебував у період з 21.10.1999 року на лікуванні у Комунальному закладі «Черкаська обласна психіатрична лікарня №1» і помер [INFO] в цій же лікарні, про що було складено лікарське свідоцтво про смерть № 77 від 13.04.2000 року. Смілянським міським відділом РАЦС у Черкаській області 13 квітня 2000 року був вчинений актовий запис про смерть № 313 відносно [PERSON], який був вчинений на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 77 від 13.04.2000 року, виданого Черкаською обласною психіатричною лікарнею № 1. Не погодившись з відображеними в даних документах фактів заявник з цього приводу звернулась до суду. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.04.2014 року визнаний недійсним запис про смерть [PERSON] в лікарському свідоцтві № 77 від 13 квітня 2000 року, виданого Черкаською обласною психіатричною лікарнею № 1. Дане рішення набрало законної сили 16.05.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, встановлені Лозівським міськрайонним судом Харківської області обставини у розгляді вищевказаної справи мають преюдиціальне значення для вирішення даної справи і приймаються судом до уваги. Оскільки запис про смерть [PERSON] в лікарському свідоцтві № 77 від 13 квітня 2000 року, виданого Черкаською обласною психіатричною лікарнею № 1 визнаний недійсним, суд вважає за необхідне встановити факт недійсності актового запису про смерть [PERSON], так як у відповідності до ч. ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис про смерть № 313 відносно [PERSON] був вчинений на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 77 від 13.04.2000 року, виданого Черкаською обласною психіатричною лікарнею № 1, який на даний час є недійсним. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що актовий запис про смерть № 313 відносно [PERSON] був вчинений на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 77 від 13.04.2000 року, виданого Черкаською обласною психіатричною лікарнею № 1, який за рішенням суду визнаний недійсним. Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме - продовження розшуку її батька - [PERSON]. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України, суд звільняє заявника від сплати судового збору, враховуючи її майновий стан. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання недійсним актового запису про смерть.

Outcome: approved