Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вищевказаною заявою, яка передана в провадження судді Жмуд Н.М. 07 жовтня 2014 року, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], який на день смерті мешкав в м.Лозова, Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на праві підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Лозівською міською радою Харківської області 05 липня 2006 року. Інша 1/2 частина квартира належить заявнику. Своєчасно заявник звернулася з заявою про прийняття спадщини до [PERSON]. Заявник з 20 травня 1978 року по 1999 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим. 21 вересня 1999 року їхній шлюб було розірвано, але після розірвання шлюбу сторони мешкали разом. У 2006 році вони разом оформили право власності на належну їм квартиру. У 2007 році чоловік тяжко захворів, тому потребував догляду, який заявник йому забезпечувала. Після смерті чоловіка, заявник поховала його, сплатила за всі ритуальні послуги. Встановлення факту проживання однією сім»єю для заявника має важливе юридичне значення, а саме, оформлення спадщини після його смерті. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] просила суд задовольнити заяву, оскільки встановлення факту шлюбних відносин має для [PERSON] важливе юридичне значення, а саме оформлення в нотаріальній конторі спадщини після смерті [PERSON]. Зацікавлена особа [PERSON] не з»явилася у судове засідання, але надала письмову заяву про те, що вона не заперечує проти задоволення заявлених вимог, та просить розглянути цивільну справу за її відсутністю, оскільки вона проживає за межами м. Лозова. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з'ясовано, що з 20 травня 1978 року до 21 вересня 1999 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 21 вересня 1999 року заявниця [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], від 21 вересня 1999 року, актовий запис за № 305. З пояснень представника заявника встановлено, що після розірвання шлюбу, [PERSON] продовжувала проживати разом з чоловіком в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], оскільки після розірвання шлюбу відносини налагодилися, а реєструвати знову шлюб не вважали за необхідне, оскільки спільній дитині - доньці на той момент вже виповнилося 22 роки. У 2007 році чоловік тяжко захворів, тому потребував догляду, який йому забезпечувала заявниця. В судовому засіданні були допитані в якості свідків - [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що знають давно [PERSON] і підтверджують факт перебування у фактичних шлюбних відносинах заявниці з померлим [PERSON]. Даючи оцінку свідченням свідків, у сулу не має ставити їх свідчення під сумнів чи недовіряти їм, оскільки дані свідки принесли присягу свідка, попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від давання свідчень та за дачу завідомо неправдивих свідчень. Крім того, допитані в присутності представника заявника; їх свідчення ніким не спростовані та відповідають матеріалам справи. Судом встановлено, що заявник була вимушена звернутися до суду, оскільки встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах потрібно їй для оформлення в нотаріальній конторі спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка. Про те. вирішити це без судового розгляду справи, не є можливим, про що свідчить Постанова нотаріуса, надана представником зпявника в підтрвердження заявлених вимог. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення представника заявника, свідчення свідків, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. При зверненні до суду з даною заявою, заявником було понесені судові витрати, а саме: судовий збір. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однак, відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved