Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. Свої вимоги мотивують тим, що 18.02.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції між заявниками був зареєстрований шлюб. За час проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час, між ними у звязку з різними поглядами на життя, фактично припинилися шлюбні відносини і вони мають на меті розірвати шлюб. Заявники досягли згоди про те, що їх син буде проживати з матір?ю, яка не буде чинити жодних перешкод для спілкування батька з дитиною, а батько в свою чергу підтвердив згоду піклуватися про дитину і після розірвання шлюбу. На підставі викладеного, просять шлюб, укладений між ними - розірвати. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заяву підтримали у повному обсязі та наполягали на розірванні шлюбу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18.02.2012 заявники зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 086019. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] Даніла Андрійовича, [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-СР № 161833. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що між заявниками досягнуто згоди про те, що їх син буде проживати з матір?ю. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Правилами ч. 3 ст. 234 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно із ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між подружжям носить формальний характер, сімейних відносин вони не підтримують протягом тривалого часу, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між подружжям неможливе. Крім того, заява подружжя про розірвання шлюбу, яка подана до суду відповідає їх дійсній волі і після його розірвання не будуть порушені особисті та майнові права заявників, чи права їхнього сина, а тому підлягає задоволенню. За ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання [PERSON], прізвище після розірваня шлюбу їй залишити «Халда». На підставі викладеного,

Outcome: approved