Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Заявник у судове засідання не явився, надав суду заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Представники заінтересованих особі - Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області, Лиманської сільської рада Ренійського району, Ренійської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не явилися, надали суду заяви в якій просили розглянути справу у їх відсутності, не заперечували проти задоволення заявлених вимог. Представник заінтересованої особи - відділ Держгеокадастру у Ренійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, надала суду заяву, в якій вказала, що відділ є структурним підрозділом Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, тому вони не можуть бути стороною по справі. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі рішення XVI сесії XXIII скликання Лиманської сільської ради народних депутатів Ренійського району від 08.05.2011р. було передано заявнику у приватну власність площею 3,38 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лиманської сільської ради. На підставі вищевказаного рішення на ім`я заявника був виготовлений та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії І - ОД № 005773. Його прізвище викладено як « [PERSON] ». На підставі рішення Лиманської сільської ради Ренійського району № 185-VІІ від 18.05.2018 р. було передано заявнику у приватну власність площею 0,2350 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в [ADDRESS] . На підставі вищевказаного рішення на було зареєстровано право власності ім`я заявника на цю земельну ділянку, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і/н 128102647 від 19.06.2018 р. В зазначеному рішенні та державному акті його прізвище вказано як « [PERSON] ». Після смерті матері [PERSON] , заявник успадкував житловий будинок із надвірними спорудами на земельній ділянці розміром 0,12 га в [ADDRESS] та видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.11.2015 р. На підставі зазначеного свідоцтва було зареєстровано право власності за заявником, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і/н 46869652 від 03.11.2015 р. В зазначених документах прізвище заявника вказано « [PERSON] ». Відповідно до договору купівлі продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом від 30.11.2000 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3647, заявник купив у [PERSON] земельну частку (пай), яке перебуває у колективній власності ВАТ «Насінницький радгосп 1 Травня». Крім того, згідно проекту землеустрою щодо приватизації земельних ділянок у власність ДП «Одеський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою», голові фермерського господарства [PERSON] і членам фермерського господарства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із земель постійного користування ФГ «Одуінсі» для ведення фермерського господарства на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, моє прізвище викладено наступним чином: « [PERSON] ». Так, в вищевказаних правовстановлюючих документах виявлені розбіжності у записах прізвища заявника та прізвища в паспорті громадянина України. Так, за паспортом громадянина України ID, виданий 18.03.2019 р. органом: 5142, прізвище заявника записано українською - « [PERSON] », тоді як у вищевказаних документах прізвище заявника помилково записано - « [PERSON] ». Це різночитання було допущене внаслідок орфографічної помилки, тому у заявника виникли ряд юридичних проблем під час реалізації свого права власності. За таких обставин заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Рішення суду про встановлення вищезгаданого факту заявнику необхідне для вирішення ряду юридичних питань щодо реалізації свого права власності. Оскільки щодо заявлених вимог, обставин справи представники заінтересованих осіб не заперечували, а заявник підтримав свої вимоги, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Про помилкове трактування прізвища заявника свідчать викладені ним у заяві обставини. За паспортом громадянина України ID, виданий 18.03.2019 р. органом: 5142, свідоцтвом про народження із перекладом на українську мову прізвище заявника записано українською - « [PERSON] », тоді як у вищевказаних документах прізвище заявника помилково записано - « [PERSON] ». Це різночитання було допущене внаслідок орфографічної помилки, тому у заявника виникли ряд юридичних проблем. Таким чином, факт належності вищевказаних документів, виданих на ім`я « [PERSON] », саме заявнику - [PERSON] , суд вважає встановленим. Щодо встановлення фату належності заявнику акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 18.07.2018 р. та таблиці із зазначенням переліку земельних угідь, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (кадастровий номер 5124181700:01:002:0850), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (кадастровий номер 5124181700:02:001:0220), суд зазначає, що зазначені документи не підтверджують виникнення, перехід або припинення речових прав на нерухоме майно, тобто не є правовстановлюючими, тому в цій частині суд відмовляє у задоволенні заяви.

Outcome: partial