Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Заявники 22.04.2016 року звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 14 лютого 2013 року вони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 42. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають більше року тому, мають роздільний бюджет, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільної дитини з батьком, при цьому батько відмовляється від стягнення аліментів та мати має право бачитися з сином на умовах визначених договором, про що свідчить договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 12.11.2015 року. Майнового спору про поділ майна між ними немає. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявники в судовому засіданні заяву підтримали, просили шлюб між ними розірвати. Зазначили, що фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2014 року. Заявниця [PERSON] просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Суд, заслухавши думку заявників, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 N 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), проводиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] 14 лютого 2013 року зареєстрували шлюб, що підтверджено актовим записом № 42 у Книзі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції. При реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] [INFO], що підтверджується її свідоцтвом про народження серії 1-СР № 177872. 21.04.2016 року між сторонами укладено договір про визначення місця проживання дитини, участь у її вихованні та утриманні. Зі змісту даного договору вбачається, що сторони домовились про те, що після розірванню шлюбу їх дитина [PERSON] буде проживати разом з батьком та бабусею. Батько бере на себе обовязки щодо повного матеріального забезпечення дитини та відмовляється від права на стягнення аліментів на утримання доньки. Мати має право на безперешкодну особисту участь у вихованні їх дитини та має право без обмежень у часі на спілкування з нею. Таким чином, спору щодо порядку виховання та утримання дитини між заявниками немає. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено і визнано сторонами, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, з серпня 2014 року фактично припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Враховуючи обставини наведені вище, з врахуванням того, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя.

Outcome: approved