Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просить суд визнати факт належності [PERSON] Договору дарування квартири, посвідчений 06 лютого 1996 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П., відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] , прийняв у дар однокімнатну квартиру [ADDRESS] . У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено,\~що 06\~лютого 1996\~року між\~заявником та\~ [PERSON] було\~укладено договір\~дарування квартири\~ [ADDRESS] , який було посвідчено державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. та зареєстрований в реєстрі за №2Д-824, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] , прийняв у дар квартиру [ADDRESS] . Вищезазначений договір дарування був зареєстрований в Одеському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості Виконавчого комітету Одеської міської ради за №14 стор. 89 кн. 85доп від 18 березня 1996 року. При посвідченні вищезазначеного договору дарування нотаріусом було перекладено та зазначено в договорі на українську мову прізвище заявника як « [PERSON] ». 05.06.1996 року паспорт громадянина СРСР було заявником замінено на паспорт громадянина України, та як вбачається з паспортного документу серії\~\~ [NUMBER] , виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05 червня 1996\~року, прізвище викладено українською - « [PERSON] ». Згідно із листом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради №4417-10/315-137 від 06.10.2020 року станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Через розбіжність у прізвищі заявника, зазначеного в паспорті та договорі дарування заявник не може розпорядитися своїм майном. Виправлення помилки в даний час у позасудовий спосіб не можливе, оскільки: вищезазначена помилка допущена не тільки у правовстановлюючому документі, а міститься і в даних Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, який до 31.12.2012 року формувався КП «Одеським МБТІ та РОН», реєстраційним органом, повноваження якого в даний час припинені; Другу одеську державну нотаріальну контору ліквідовано; дарувальник за договором - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , що видане 04.04.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м . Одеси. Частиною 1\~статті 293 ЦПК України\~передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315\~Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України\~( в редакції 2004 року) у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в розумінні встановлення факту приналежності документу.

Outcome: approved