Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Заявник звернувся із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони вчиняти дії, а саме: просить заборонити власнику квартири [PERSON] та будь-яким іншим особам виселяти [PERSON] та членів його з квартири [ADDRESS], вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання заявнику користування вказаною квартирою, у тому числі заборонити переміщати назовні з квартири речі та майно, що знаходяться у квартирі, пошкоджувати або іншим чином втручатись у цілісність вхідних замків, змінювати їх, втручатися у забезпечення електропостачання, заходити до квартири без погодження, перешкоджати у будь-який інший спосіб [PERSON] та членам його родини входити до квартири та використовувати її як місце проживання. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору оренди від 01.07.2017 року, укладеного з власником майна [PERSON], заявник проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON]. 22.08.2018 року [PERSON] повідомила [PERSON] про розірвання договору оренди та вимагає звільнити житло до 31.08.2018 року. Вважає дану вимогу незаконною та неприйнятною, а дії власника квартири порушують права наймача. Заявник вказує, що оскільки він має намір подавати позов до суду про визнання недійсним договору оренди квартири в частині дострокового розірвання договору, то вважає за потрібне звернутись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії. Дослідивши подану заяву, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. За приписами частини 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] про забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] та будь-яким іншим особам виселяти його та членів його з квартири [ADDRESS], вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання [PERSON] користування вказаною квартирою задоволенню не підлягає у зв'язку із тим, що заборона користуватись [PERSON] належним їй майном суттєво порушить її конституційні права та законні інтереси як власника. Крім того, обставини, на які посилається заявник як підстави для забезпечення позову жодним доказом не підтверджені. З огляду на положення ч. 1 ст. 151 ЦПК України дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів про забезпечення позову задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed