Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт приналежності правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу квартири №38 у будинку №7 на вулиці Сихівська у м.Львові, посвідченого 12 липня 1993 року за № 2-2991 Першою львівською державною нотаріальною конторою та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06 березня 2006 року № 10021934, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» як дублікат реєстраційного посвідчення від 14 грудня 1993 року. В обґрунтування заяви покликається на те, що йому належить на праві власності вищевказана квартира на яку має відповідні правовстановлюючі документи. З метою реалізації свого права на розпорядження належним йому нерухомим майном квартирою, було зясовано, що вищевказані документи містять помилки, які суттєво впливають на його права, як власника квартири, а саме зазначено прізвище «Минченко», однак таке «Мінченко», що підтверджено належними та допустимими доказами. Оскільки необхідність встановлення відповідного факту породжує юридичні наслідки, просить заяву задовольнити. У судове засідання заявник та заінтересована не зявились, хоча належним чином повідомлялись про місце і час розгляду справи; заявник подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності та вимоги заяви підтримує повністю, а тому суд вважає за можливе провести судове засідання у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно із ст.256 ЦПК України судом можуть бути встановлені родинні відносини між фізичними особами, факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт встановлення належності документу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до правової позиції викладеної у \~п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~\~ суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, [PERSON], [INFO], росіянин за національністю та [PERSON],[INFO], українка за національністю одружились та після реєстрації одруження присвоєно чоловіку та дружині прізвище «Мінченко», що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-УР № 228551 від 29.06.1961. Аналогічне прізвище вказано у паспорті громадянина України [PERSON], який виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області серії СМ № 709324. Так, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири №38 на вулиці Сихівській,7 у м.Львові, що посвідчено старшим державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №2-2991. На підставі вказаного договору купівлі-продажу видано [PERSON] як дублікат реєстраційного посвідчення від 14.12.1993 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.03.2006 № 10021934, згідно з яким [PERSON] є власником обєкта квартири №38 у будинку №7 на вулиці Сихівська у м.Львові, на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.1993 зареєстрованого у реєстрі за №2-2991 та посвідченого Першою ЛДНК. Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що оскільки вірним прізвищем заявника є «Мінченко», а не «Минченко», та така обставина підтверджена належними і допустимими доказами у відповідності до ст.ст.57-60 ЦПК України, а відтак суд доходить висновку, що у зазначеному договорі купівлі-продажу та [PERSON] допущено помилку у прізвищі власника, оскільки вказано прізвище «Мінченко», як «Минченко», а тому, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу квартири від 12.07.1993 та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.03.2006 №, а заяву задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved