Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Заявник звернулася в суд з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO] є її рідним батьком. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке заявник має намір успадкувати. З метою оформлення спадщини після смерті батька заявник звернулася до нотаріальної контори. Однак, при оформленні всіх необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом виявилося, що у заявника відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини з покійним батьком, оскільки в свідоцтві про народження заявника її батько значиться як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть «[PERSON]». Саме через вказану розбіжність у зазначенні прізвища спадкодавця у вищевказаних документах заявник не може реалізувати своє законне право на спадкування. Просить заяву задовольнити. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в поданій до суду письмовій заяві вимоги підтримала повністю, просила задовольнити заяву, а справу слухати у її відсутність. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в поданій до суду письмовій заяві вимоги заявника підтримала повністю, ствердила, що померлий [INFO] [PERSON] дійсно був батьком заявника [PERSON] Просила справу слухати у її відсутність. Представник заінтересованої особи - Горохівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.1, 3 ЦПК України одними із завдань цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів осіб. Відповідно до статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 28 червня 1996 року та свідоцтвом про народження стверджується, що заявник народилася [INFO] в селі Галичани Горохівського району Волинської області. Її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, заявник значиться як «[PERSON]». Згідно свідоцтва про одруження від 08 березня 1964 року, батько заявника значиться як «[PERSON]». Однак, свідоцтвом про смерть стверджується, що [PERSON] помер [INFO]. Довідкою Галичанської сільської ради №277 від 14 квітня 2016 року стверджується, що спадкоємцями майна після смерті [PERSON] за законом є його дочка [PERSON] Остання вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання. Спадкоємець [PERSON], дружина покійного, від успадкування належної їй частки майна відмовляється на користь [PERSON], тобто заявника. Заповіт [PERSON] в сільській раді не посвідчувався. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявником докази на підтвердження факту родинних відносин в контексті положень ст.ст.57-59 ЦПК України є належними та допустимими, спір щодо спадкового майна відсутній, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved