Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Заявник лікар-фтизіатр Комунальної установи Центральна міська лікарня міста Рубіжне Луганської області [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу - Лисичанського обласного туберкульозного диспансеру строком на 4 місяці. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] з 2002 року знаходиться на обліку у лікаря фтизіатра КУ «Рубіжанська міська лікарня» з діагнозом: МРТБ (11.09.13) лівої легені (інф) Дестр+МБТ+М+К+Рез1(НRS)Рез2(0Гист0кат.4.1Б(РТ Б)ког4(13)В-20 4кл.ст. Вперше захворів в місцях позбавлення волі. Проходив лікування в Лисичанському тубдиспансері, звідки пішов самовільно, лікування перервав і туб кабінету не відвідував до 2009 року. У 2009 році обстежений рентгенологічно, висновок: ОИТБ. Останнє погіршення в червні 2012 року коли після звільнення з місць позбавлення волі з профілю обстежений рентгенологічно, висновок: РТБ в/д лівої легені (інф) ф.розпаду. Туб кабінет не відвідував, при відвідуванні вдома двері ніхто не відчиняв. 03.07.2013р. самостійно звернувся в туб кабінет. Обстежений: Ван.мокроти від 05.07.2013р. - КУП3+09.07.13р. госпіталізований в Стахановський тубдиспансер, звідки 13.09.13р. був переведений в Слав’яносербську туб лікарню. Згідно рішення ЦВКК ХРТБ від 11.09.13р. діагноз: МРТБ (11.09.13)лівої легені (інф)Дестр+ф.обсеменення МБТ+М+К+Рез1(HRS)Рез2(0) Гист0кат4.1А(РТБ)ког3(13)В-204кл.ст., термін лікування 8 місяців. Із Слав’яносербської туб лікарні виписаний 25.09.13р. за тривалу відсутність у відділенні. 23.10.13р. у супроводі дільничного міліціонера відправлений сан. Транспортом на ізоляцію в Лисичанський тубдиспансер, звідки був виписаний 02.01.14р., оскільки був затриманий ОВС. З 03.01.14р. по 17.04.14р. перебував у СТБ при Алчевській виправній колонії -13 і був амністований за станом здоров'я для продовження лікування в Лисичанському тубдиспансері. 23.04.14р. прийшов у туб кабінет з випискою з Алчевської виправної колонії-13, дано направлення на госпіталізацію в ЛТД на 28.04.14р., проте хворий нікуди не поїхав, від госпіталізації всіляко ухиляється. Є бактеріовидільником, що небезпечно для оточуючих, схильність до лікування низька. На даний момент стаціонарного лікування не проходить, від амбулаторного лікування ухиляється, що є небезпечним для оточуючих, тому потребує примусової госпіталізації. В судовому засіданні лікар-фтизіатр [PERSON] заяву підтримала, просить її задовольнити. За даними лікаря-фтизіатра [PERSON] заінтересована особа [PERSON] є особою, яка становить загрозу розповсюдження хвороби туберкульоз, що є небезпечним для оточуючих, тому суд прийшов до висновку розглядати справу за його відсутність відповідно до ст.285 ЦПК України. Суд, заслухавши лікаря-фтизіатра, дослідивши матеріали цивільної справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів від 29.04.2014 року [PERSON] є хворим на заразну форму туберкульозу, є бактеріовидільником та небезпечним для оточуючих, від лікування ухиляється, туберкульозний кабінет не відвідує. З медичної документації, копія якої додана до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] з 2002 року знаходиться на обліку у лікаря фтизіатра центральної міської лікарні м.Рубіжне з діагнозом: МРТБ (11.09.13) лівої легені (інф) Дестр+МБТ+М+К+Рез1(НRS) Рез2(0Гист0кат.4.1Б(РТБ)ког4(13)В-20 4кл.ст. Вперше захворів в місцях позбавлення волі. 03.07.2013р. [PERSON] звернувся в туб кабінет. Обстежений: Ван.мокроти від 05.07.2013р. - КУП3+09.07.13р. госпіталізований в Стахановський тубдиспансер. З 09.07.2013р. по 13.09.2013р. проходив стаціонарне лікування в Стахановському ОТД, звідки 13.09.13р. був переведений в Слов’яносербську туб лікарню. Згідно рішення ЦВКК ХРТБ від 11.09.13р. діагноз: МРТБ (11.09.13)лівої легені (інф)Дестр+ф.обсеменення МБТ+М+К+Рез1(HRS)Рез2(0) Гист0кат4.1А(РТБ)ког3(13)В-204кл.ст., термін лікування 8 місяців. Із Слов’яносербської туб лікарні виписаний 25.09.13р. за самовільне залишення. 23.10.13р. у супроводі дільничного міліціонера відправлений сан. транспортом в Лисичанський тубдиспансер, де знаходився на лікуванні з 23.10.13р. по 02.01.14р., оскільки був затриманий органами МВС (в СІЗО). З 03.01.14р. по 17.04.14р. перебував у Стаханівському тубдиспансері при Алчевській виправній колонії -13 і був амністований за станом здоров'я для продовження лікування в Лисичанському тубдиспансері. 23.04.14р. прийшов у туб кабінет з випискою з Алчевської виправної колонії-13, дано направлення на госпіталізацію в Лисичанський тубдиспансер на 28.04.14р., проте хворий нікуди не поїхав, від госпіталізації всіляко ухиляється. Згідно довідки лікаря-фтизіатра [PERSON] перебуває на обліку в протитуберкульозному кабінеті, є бактеріовиділювачем та створює загрозу для оточуючих. Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Згідно ст.1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікробактеріями туберкульозу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворі на туберкульоз та інфіковані мікробактеріями туберкульозу зобов'язані: дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно наявних в матеріалах справи доказах хворий [PERSON] в порушення наведених вище норм Закону ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують, подальша його відмова від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призведе до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Враховуючи, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, при цьому в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд приходить до висновку, що заява лікаря-фтизіатра [PERSON] є обґрунтованою та маються всі законні підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу Лисичанського обласного туберкульозного диспансеру строком на чотири місяці. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються за рахунок держави.

Outcome: approved