Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Заявники звернулися до суду через свого представника - адвоката [PERSON] з заявою, в якій просять встановити факт народження 27 серпня 2018 року в м.Севастополі Україна, їхнього сина [PERSON], батьками якої вони є. При цьому заявники зазначають, що у звязку з тим, що вказана територія тимчасово непідконтрольна Україні внаслідок окупації, то вони не можуть зареєструвати в органах РАЦС народження дитини та отримати належне свідоцтво. Наявне у них медичне свідоцтво про народження, видане закладом охорони здоров'я на окупованій території, у зв'язку з чим не є дійсним та не створює правових наслідків. У Мелітопольському міському відділі ДРАЦС їм було надане письмове роз'яснення щодо підстав для проведення реєстрації народження дитини в такому випадку. З метою отримання свідоцтва про народження дитини державного зразку заявники просять суд встановити факт народження дитини. В судове засідання заявники не зявилися, їхній представник адвокат [PERSON] в заяві просить слухати справу у його відсутність та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи у судове засіданні не зявився, заперечень від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 2\~ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, тому за правилами ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає частковому задоволенню за таких підстав. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є громадянами України, що підтверджується копіями паспортів громадянина України серії ВК 862615 та ВЕ 776157 /а.с.3-6/. Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження серії 67 за №173637, виданого Севастопольським пологовим будинком заявниця народила 27 серпня 2018 року в м. Севастополь дитину чоловічої статі /а.с.7/. При зверненні до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області з метою державної реєстрації дитини на території України, заявникам було в цьому відмовлено, з мотивів невідповідності документів вимогам законодавства України /а.с.13/. Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Але, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними установами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток з метою захисту інтересів мешканців, що проживають на цій території, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку ст.317 ЦПК України. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Документ, виданий лікарською установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, суд приймає до уваги і оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку з метою повного та всебічного зясування обставин справи, реалізації прав та інтересів заявників. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявники не мають можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їх дитина, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог щодо встановлення факту народження їхньої дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Однак, вимоги заявників підлягають задоволенню частково, оскільки суд встановлює лише факт народження дитини певної статі у певних батьків. Імя ж дитини встановлюється відповідно до ст.28 ЦК України. Саме право батьків за їх згодою визначити імя дитини при реєстрації її народження в органах РАЦС відповідно до ст.ст.145-147 СК України та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, згідно з якими з рішення суду зазначаються в акті про народження лише дані про дату і місце народження дитини.

Outcome: partial