Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Заявниця [PERSON], [INFO], звернулась до суду з вимогою встановити факт спільного проживання її та [PERSON], померлого [INFO]., з яким перебувала в шлюбі з 1982 року по день смерті, що їй необхідно для оформлення пенсії як вдови військовозобов'язаного, оскільки таку довідку про спільне проживання їй не видали в ККП «Керуюча компанія «Западная», а саме таку довідку або рішення суду вимагає УПФУ в Жовтневому районі Маріуполя для призначення пенсії. В обґрунтування заявлених вимог послалась на те, що з померлим перебувала у шлюбі, зареєстровані за однією адресою з 11.11.1988 р.. У судовому засіданні заявниця пояснила, що з заявою про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника як вдові військовослужбовця до УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя вона не зверталась, однак усно на консультації службовець УПФУ їй повідомив, що для призначення пенсії необхідно надати або довідку, або рішення суду про встановлення факту спільного проживання. Також пояснила, що отримує пенсію з 2006 року, станом на час смерті її чоловік вже був пенсіонером, а вона ще працювала, отримувала заробітну плату. Суду надала паспорт, за яким значиться зареєстрованою по [ADDRESS] з 11.11.1988р., а також довідку ККП «УК»Западная» № 2763 від 26.01.2015 про те, що вона зареєстрована за цією ж адресою і [PERSON] був зареєстрований за цією ж адресою по день смерті [INFO]. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення вимог заявниці не заперечувала, однак пояснила, що надані суду відомості свідчать про спільне проживання заявниці з її померлим чоловіком станом на день його смерті, однак рішення суду про встановлення факту спільного проживання недостатньо для призначення їй пенсії. Відповідно до ст. 256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено інший порядок їх встановлення. Дослідженими судом письмовими матеріалами справи встановлено, що з 18.12.1982 року заявниця перебувала в шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. в м. Маріуполі від загального захворювання. Вони проживали однією сім'єю в квартирі за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS], що також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Заявниця досягла пенсійного віку [INFO] року, отримує пенсію за віком. За поясненнями заявниці її чоловік станом на час смерті отримував пенсію як військовослужбовець, що заінтересованою особою не спростовано. Умови та порядок призначення пенсії членам сім»ї військовослужбовців регулюються ст..ст.29-31 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно ч.2,3 ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки; сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таким, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, до членів сім» ї серед іншого, відноситься дружина. Факт перебування в шлюбі підтверджений свідоцтвом про шлюб. Суду не надано доказів звернення заявниці з заявою про призначення їй пенсії за втратою годувальника та відмови в призначенні пенсії через ненадання доказів факту спільного проживання з померлим. Отже, від встановлення факту спільного проживання заявниці та померлого [PERSON] не залежить виникнення у неї права на отримання пенсії за втратою годувальника. Таким чином, встановлення факту, про який просить заявниця, не має для неї юридичне значення, оскільки не надає право звернутися до органів пенсійного забезпечення для оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Outcome: dismissed