Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Заявники 30.10.2017р. звернулися до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог заявники посилалися на те, 20.06.1998р. між ними було укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 414. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], 07.06.2000р. народження та малолітнього сина - [PERSON], 15.07.2007р.народження. Спільне життя не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дітей, що в свою чергу унеможливило подальше співіснування подружжя. Сторони уклали нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дітей. Сторони не підтримують сімейних відносин з літа 2017р., не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Просили шлюб розірвати. Заявник 04.12.2017р. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, підтвердив, що дійсно бажає розірвати шлюб та не відмовляється від заяви (а.с. № 17). Заявниця в наданій суду 04.12.2017р. заяві також підтвердила, що підтримує вимоги заяви про розірвання шлюбу та не відмовляється від неї. Після розірвання шлюбу за собою залишає прізвище «Лисенко». Просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 22). За таких обставин, на підставі ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що спільна заява подружжя [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.06.1998р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська під актовим записом № 414 ( а.с. № 4). Від даного шлюбу сторони мають двох синів: неповнолітнього сина [PERSON], 07.06.2000р. народження та малолітнього сина [PERSON], 15.07.2007р. народження (а.с. № 5-7) 27.10.2017р. між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дітей (а.с. № 8-9). Шлюбні стосунки між сторонами припинено у літку 2017р. Причиною стали відсутність взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дітей, втрата почуття любові, різні погляди на подружнє життя і як наслідок небажання збереження родини. Враховуючи, що сторони в наданих суду 04.12.2017р. заявах підтвердили свій намір розірвати шлюб, протягом одного місяця з дня подання заяви до суду жодна із сторін не надала заяви про відкликання заяви про розірвання шлюбу, а також приймаючи до уваги, що шлюбні стосунки припинено близько 4 місяців тому, та не відновлено з цього часу, жоден із заявників не бажає примирення, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до положень ст. 113 Сімейного Кодексу України, після розірвання шлюбу, прізвище заявниці [PERSON] не змінюється. Враховуючи положення ч. 7 ст. 235 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved