Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що її матері [PERSON], за життя, на праві приватної власності належало домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаного домоволодіння. Однак заявник не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки вона опікувалась над своєю матір'ю до її смерті, періодично проживала в зазначеному домоволодінні, доглядала за ним після смерті матері, здійснювала поточні ремонті роботи у будинку, а відтак вважала, що фактично прийняла спадщину. В липні 2012 року заявник все ж таки звернулась до Першої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті її матері, однак отримала відмову у зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду. Представник заявника в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явилась, але надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що заявник - це її свекруха, яку вона знає більше 15 років, що заявник після смерті своєї матері почала постійно проживати в належному за життя [PERSON] домоволодінні. Свідок [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні, показав, що заявник - це його сестра, яка після смерті матері постійно проживає в належному за життя матері домоволодінні. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Так, [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Як убачається з матеріалів справи, заявник є дочкою [PERSON] (а.с.6, 7). [INFO] [PERSON] померла (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаного домоволодіння (а.с.8-9). Заявник не зверталась до нотаріальної контори з приводу прийняття зазначеної спадщини, так як, оскільки вона опікувалась над своєю матір'ю до її смерті, періодично проживала в зазначеному домоволодінні, доглядала за ним, здійснювала поточні ремонті роботи у будинку, а після смерті матері продовжила проживати в зазначеному будинку і надалі, то уважала, що фактично прийняла спадщину (а.с.30-31). В липні 2012 року заявник все ж таки звернулась до Першої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], однак отримала відмову у зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду (а.с.10). Відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України 2004 року застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, судом у судовому засіданні, на підставі показань свідків, установлено, що заявник фактично вступила у володіння зазначеною спадщиною одразу після смерті [PERSON], тобто фактично прийняла її та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявила про відмову від неї, тому суд уважає, що до даних цивільних відносин повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, а саме положення його ст.ст.548 та 549, згідно з якими для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, судом установлено, що заявник, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], прийняла вказану вище спадщину, що відкрилась після смерті її матері, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном та зробила це протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved