Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності свідоцтва на право особистої власності № 886 від 26 вересня 1994 року на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул..Кірова,147 в с.Білозір'я, Черкаського району Черкаської області виданого на імя [PERSON] померлій 24.01.2018 року [PERSON], оскільки невідповідності в написанні прізвища спадкодавця в свідоцтві про смерть та його правовстановлюючому документі на будинок позбавляють заявника можливості оформити спадщину. Відповідно до ухвали суду від 27.06.2018 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Від сторін, у наданий в ухвалі час, не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279\~ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [PERSON], баба заявника, померла 24 січня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-СР № 321403, виданого 26.01.2018 року Виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 11. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по вул.Кірова,147 в с.Білозір'я, Черкаського району Черкаської області, що належить померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 886 від 26.09.1994 року, вбачається, що дане свідоцтво було видано на імя [PERSON], тобто невірно написано прізвище. Однак прізвище баби заявника «Дебкова», що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 321403 від 26 січня 2018 року виданого на ім'я [PERSON]; витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі; свідоцтвом про народження [PERSON]; свідоцтвом про народження [PERSON]; посвідченням пенсіонера виданого на ім'я [PERSON]; заявою про прийняття спадщини від імені [PERSON]; свідоцтвом на право особистої власності № 886 від 26 вересня 1994року; технічним паспортом, де вказано відповідно на російській та української мовах прізвище баби «Дебкова». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок № 886 від 26.09.1994 року, дійсно належать [PERSON]. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення і необхідно заявнику для оформлення спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності його померлій бабі правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, що передбачено ст.\~293\~п.5 ч.2, та ст.\~294\~ЦПК України.\~

Outcome: approved