Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з даною заявою вказуючи, що 29.06.2016 року в с. Комунарівка Старобешівського району Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, помер її дядько [PERSON], про що було видано свідоцтво про смерть від 07.07.2016 року. З метою реєстрації смерті дядька вона звернулася до Нікольського районного відділу ДРАЦС, але отримала відмову, оскільки нею надано документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово непідконтрольній території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно для отримання допомоги на поховання, невиплаченої на момент смерті пенсії, а також оформлення спадщини за заповітом. Просить встановити факт смерті 29.06.2016 року [PERSON], [INFO], в с. Комунарівка Старобешівського району Донецької області, Україна. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи: Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у їх відсутність. Розглянувши письмову заяву заявниці, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Згідно відмови Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 132/15.47-100 від 24.10.2017 року заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер 29.06.2017 року в смт. Старобешево Донецької області, оскільки заявником для підтвердження факту смерті не предявлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, або рішення суду про оголошення її померлою. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 257-1 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Таким чином, право на звернення до суду по даній справі мають тільки родичі померлого або їх представники. Проте, заявницею на підтвердження її родинних відносин з особою, відносно якої вона просить встановити факт смерті, не надано жодних доказів. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи, що заявницею на виконання вимог ст. 257-1 ЦПК України не надано жодних доказів, які підтверджують, що вона є родичем особи, факт смерті, якої вона просить встановити, суд вважає, що заявниця на час звернення до суду не має право вимоги за даними правовідносинами, а тому її заява задоволенню не підлягає. Між тим слід відзначити, що наданий заявницею заповіт від 09.03.2016 року, згідно якого [PERSON] заповів заявниці спадкове майно у вигляді домоволодіння суд не бере до уваги, оскільки він не підтверджує факт родинних відносин між [PERSON] та заявницею, а тому його наявність не спростовує висновків суду. Також слід зазначити, що заявницею при зверненні до суду за подачу заяви окремого провадження було сплачено судовий збір, однак враховуючи, що їй в задоволенні заяви відмовлено, а також враховуючи положення ч.7 ст. 235 ЦПК України, суд вважає, що сума сплаченого нею судового збору відшкодуванню на користь заявниці не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed