Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про усиновлення малолітньої дитини. В своїй заяві зазначають, що з 23.04.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, власних дітей вони не мають. Заявники прийняли рішення усиновити малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON] має всі правові підстави для його усиновлення. Він перебуває на обліку дітей, які можуть бути усиновлені в Харківській регіональній службі у справах дітей Всеукраїнського національного порталу з усиновлення. Мати дитини [PERSON] відмовилась забрати свою новонароджену дитину із пологового будинку Барвінківської ЦРЛ Харківської області. За рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 27.08.2015 року позбавлена батьківських право щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На час звернення з позовом до суду, дитина знаходиться у дитячому відділенні Барвінківської ЦРЛ. Заявники матеріально забезпечені і мають всі можливості для утримання усиновленої дитини. Мета усиновлення: забезпечити інтереси дитини, надати йому належне виховання, освіту, духовний та фізичний розвиток, забезпечити родинне тепло, затишок та батьківську любов. В той же час, заявники не мають жодних сумнівів щодо необхідності усиновлення, абсолютно впевнені у своєму ставленні до дитини і переконані, що зможуть належним чином виконувати батьківські обов'язки, психологічно готові до виховання усиновленої дитини. З історією розвитку станом здоров'я дитини, правовими наслідками усиновлення, зазначеними у ст.ст. 207-242 СК України ознайомлені. В судовому засіданні заявники підтримали заяву та просили постановити рішення, котрим її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність усиновлення заявниками [PERSON], [INFO]. Прокурор не заперечувала про усиновлення заявниками малолітнього [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені. При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 23.04.2005 року заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі, власних дітей вони не мають. [PERSON] працює в філії «Науково - дослідний інститут транспорту газу» на посаді слюсара - ремонтника. Середньомісячна заробітна плата становить 6 797 грн. [PERSON] працює в обласному центрі по нарахуванню по здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. Середньомісячна заробітна плата становить 4986 грн. Згідно медичних висновків від 13.11.2014 р., заявники практично здорові, психічних порушень та ознак наркологічних захворювань у них не виявлено. За станом здоров'я можуть бути усиновлювачами . Відповідно до довідок ГУМВС У в Харківській області [PERSON] та [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягуються, не знятої чи не погашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.11.2014 р., складеного комісією в складі головних спеціалістів служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації в житловому будинку [PERSON] та [PERSON] створені всі умови для проживання дитини. За рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 27.08.2015 року мати дитини позбавлена батьківських право щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з висновком про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 23.07.2015 року, виданим керівником лікувально - профілактичного закладу обласної дитячої клінічної лікарні, [PERSON] соматично здоровий. Службою у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області видано висновок за №183-К від 17.11.2014 року про те, що [PERSON] та [PERSON] мають всі необхідні умови для усиновлення ними дитини будь-якої статі віком до двох років. Особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається (ч.1ст.223 СК України ). Відповідно до частини першої статті 208 СК України: усиновленою може бути дитина. Згідно зі статтею 6 СК України: правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Частиною 3 ст. 218 СК України встановлено, що усиновлення проводиться без згоди дитини, якщо вона у зв'язку з віком або станом здоров'я не усвідомлює факту усиновлення. Дитина, покинута в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забрати батьки, інші родичі, може бути усиновлена після досягнення нею двомісячного віку (ч.1 ст. 209 СК України). Якщо на обліку для можливого усиновлення перебувають рідні брати та сестри, вони не можуть бути роз'єднані при їх усиновлені. Усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ст. 135 СК України (п.5 ч.1 ст. 219 СК України ). Тобто, на підставі вищенаведених правових норм, [PERSON] як малолітня дитина може бути усиновлена. Суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємо відповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров'я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини (ст. 224 СК України). Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Судом встановлено, що обставини, передбачені ст. 212 СК України, наявність яких виключала б для заявників можливість бути усиновлювачами малолітнього [PERSON], відсутні. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що дане усиновлення проводиться виключно в інтересах дитини і що заявники бажають її усиновити, підстав, передбачених у сімейному законодавстві, які б перешкоджали цьому усиновленню, судом не встановлено, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 207, 209, 211, 219, 220, 223, 229, 230, 231 СК України та

Outcome: approved