Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання з чоловіком своєї баби [PERSON], який помер [INFO] року у будинку за адресою, [ADDRESS] , з 1 червня 2006 року до часу відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] року. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] року померла баба [PERSON], а [INFO] року помер чоловік баби [PERSON]. На момент смерті баби та її чоловіка [PERSON] постійно проживала разом з ними з літа 2006 року , вели спільне господарство та мали спільний побут. Коли померла [PERSON], за свій рахунок здійснювала поховання, та залишилась піклуватись про її чоловіка [PERSON]. Крім того, за власний рахунок купувала ліки так як [PERSON] хворів та потребував піклування та лікування, сплачувала всі комунальні платежі за домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] На підставі до ст. 1269 ЦК України звернулась в установлений шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини, подавши до Кіровоградської державної нотаріальної контори № 2 заяву. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, по причині того, що факт проживання однією сім»єю зі спадкодавцем не підтверджується. Померлим [PERSON] заповіт складено не було, а також відсутні спадкоємці за законом першої, другої, третьої черг, відповідно до ст. 1264 ЦК України, а тому вважає, що має право на спадкування за законом у четверту чергу. Спадщина померлого [PERSON], складається з 1/2 частини домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.1984 року. Посилається на ст. 1296,1297 ЦК України та просить задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом (а. с.75), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти . [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 8). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 9). [PERSON], є чоловіком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с. 18). На момент смерті [PERSON] та [PERSON], заявник проживала разом з ними з 1 червня 2006 року, вели спільне господарство та мали спільний побут, що підтверджується актом ( а.с. 40), довідкою квартального комітету (а.с. 42), довідкою КП «ЖЕО №1» ( а.с. 43). Коли померла [PERSON], заявник за свій рахунок здійснювала поховання, та залишилась піклуватись про її чоловіка [PERSON], за власний рахунок купувала ліки так як [PERSON] хворів та потребував піклування та лікування, сплачувала всі комунальні платежі за домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] що підтверджується наданими поясненнями сусідів (а.с. 46-49). На підставі до ст. 1269 ЦК України заявник звернулася в установлений шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини, подавши до Кіровоградської державної нотаріальної контори № 2 заяву. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику було відмовлено, по причині того, що факт проживання однією сім»єю зі спадкодавцем не підтверджується. Цивільним законодавством України передбачено спадкування, а саме відповідно до ст. 1216 ЦК України, права та обов'язки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. Померлим [PERSON] заповіт складено не було, а також відсутні спадкоємці за законом першої, другої, третьої черг, відповідно до ст. 1264 ЦК України, заявник має право на спадкування за законом у четверту чергу. Зазначене підтверджується матеріалами спадкової справи ( а.с. 55-66). На підставі п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В свою чергу, ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Крім того, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (п. 5 ст. 1268 ЦК України). Спадщина померлого [PERSON], складається з 1/2 частини домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.1984 року. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов'язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, у зв'язку з тим, що [PERSON] є правнучкою дружини [PERSON] та постійно проживала разом із спадкодавцем, і тому в даному випадку необхідно встановити факт проживання спадкоємця однією сім»єю. Так п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судами в порядку окремого провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення заяви, оскільки до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Факт, про встановлення проживання однією сім»єю, має для заявника юридичне значення, оскільки надає право оформити спадкове майно. Спадщину на вказане майно заявник фактично прийняла, утримуючи будинок, сплачуючи за комунальні послуги, однак оформити її нотаріально не має можливості, оскільки заявник не надала рішення суду, яке набрало законної сили про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Той факт, що заявник фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] підтверджується тим, що заявник на протязі шести місяців після її смерті не заявила про відмову від спадщини. Відповідно до роз»яснення до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення факту, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз»яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved