Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в якій зазначає, що вона звернулась до Кагарлицької держнотконтори із заявою про прийняття спадщини своєї баби [PERSON], але їй було відмовлено в звязку з тим, що в окремих документах її призвіще, а також імя та по батькові спадкодавця написано із помилками. Заявник просила: - встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0088252 від 21 липня 1996 року, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією Київської області, відповідно до якої їй належить право на земельну частку (пай) члена КСП «Черняхівське»; - встановити факт належності [PERSON] заповіту від 19 квітня 1989 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області, що зареєстрований в реєстрі за № 34; - встановити факт належності [PERSON] заповіту від 19 квітня 1989 року, складеного [PERSON] та посвідченого секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області, що зареєстрований в реєстрі за № 34. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на помилкове написання призвіща, імя, по батькові її та бабусі у різних документах. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матірю заявниці, померла [PERSON] була її свекрухою, у побуті та у документах померлої використовувались різні імена та по батькові свекрухи, зокрема її звали Федоською, Феодосією, але то була одна й та сама особа. Вислухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 17 серпня 1967 року народилась заявниця [PERSON], що підтверджується паспортом. 19 квітня 1989 року секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області за реєстровим № 34 було посвідчено заповіт, за яким [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за Законом матиме право заповідала своїй внуці [PERSON], що підтверджується заповітом. 21 липня 1996 року Кагарлицькою районною державною адміністрацією Київської області на імя [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0088252, яким посвідчено право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Черняхівське» розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом. 25 червня 1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, показами свідка. Заявник звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області, однак їй було відмовлено у оформленні спадщини за заповітом щодо спадкового майна [PERSON] через неточності у написанні відомостей про спадкодавця та спадкоємця у окремих документах, що підтверджується листом нотконтори. З поданих суду письмових доказів, а також показів допитаного під присягою свідка вбачається, що зазначені у вказаних вище документах особи є однією і тією ж особою, а помилка у деяких даних осіб є технічними описками при виготовлення документів, що підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів. Так, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає доведеним, те, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] є також однією і тією самою особою. Таким чином, посилання заяви про належність вказаного вище документу суд вважає доведеними. Юридичне значення встановлення цього факту має з огляду на вирішення питання про оформлення спадщини померлої заявницею. Згідно ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Загалом доводи заяви знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, однак некоректно сформульовані вимоги заяви унеможливлюють їх задоволення в повному обсязі, зокрема щодо належності одного і того самого документа двом різним особам. За таких обставин, задоволенню підлягають вимоги у обсязі підтверджених належними і допустимими доказами фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги заяви такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial