Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Заявниця 20.06.2017 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зацікавлена особа КП «Міське агентство з приватизації житла». [PERSON] просить встановити факт належності їй Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 12.05.1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради та Розпорядження органу приватизації №7286 від 12.05.1993 року про приватизацію квартири [ADDRESS]. Оскільки у вказаних документах прізвище заявниці зазначено як «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]», що не відповідає її паспортним даним. Представник заявниці у судове засідання 14.09.2017 року не зявилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю. Заінтересована особа у судове не з'явились, надіславши 08.08.2017 року лист про слухання справи без їх участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не співпадають з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом, вказаних в свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 12.05.1993 року у відповідності до розпорядження органу приватизації №7286 у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було передано квартиру [ADDRESS]. 12.05.1993 року на підставі зазначеного розпорядження Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло [NUMBER], яке посвідчило, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак у вказаних документах прізвище заявниці зазначено як «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]», що не відповідає її паспортним даним. Згідно з відповіді КП «Міське агентство з приватизації житла» від 19.04.2017 року №315-х/01-07 на заяву [PERSON] про внесення змін до її прізвища з «Хлебнікової» на «Хлебникову» у правовстановлюючі документи вбачається, що порушень з боку заінтересованої особи не знайдено, а свідоцтво про право власності на житло за [NUMBER] від 12.105.1993 року було видано на підставі розпорядження органу приватизації №27750 від 12.05.1993 року. Приватизація спірної квартири була проведена згідно заяви на приватизацію житла, довідки про склад сімї наймача, які були оформлені належним чином та підписані паспортистом та керівником по обслуговуванню житла, а прізвище співвласника житла на українській мові, згідно громадянського паспорту, було зазначено, як [PERSON]. Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як встановлено із паспорта громадянина України серії КМ 607056, виданого Шевченківським ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 22 липня 2009 року, прізвище, ім'я, по батькові заявниці [PERSON], [INFO], а не як зазначено у розпорядженні органу приватизації №7286 від 12.05.1993 року та свідоцтві про право власності на житло [NUMBER] «[PERSON]». Цей факт також підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 22.10.1998 року та Свідоцтвом про укладення 20.02.1988 року шлюбу між заявницею та [PERSON], виданим 20.02.1988 року Приморським райвідділом ЗАГС серії [NUMBER]. З витребуваних судом документів від КП «Міське агентство з приватизації житла», які послугували підставою прийняття розпорядження органу приватизації №7286 від 12.05.1993 року, а саме з заяви [PERSON] на приватизацію житла вбачається, що заявниця у графі «підпис наймача та повнолітніх членів сімї» особисто зазначає своє прізвище, як «[PERSON]», у довідці про склад сімї наймача її прізвище також зазначено, як «[PERSON]», однак згідно із записом паспортиски прізвище заявниці зазначено, як «[PERSON]» Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності заявнику Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 12.05.1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради та Розпорядження органу приватизації №7286 від 12.05.1993 року про приватизацію квартири [ADDRESS]. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved