overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Зазначали, що 09.11.2005 між ними було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, просили розірвати шлюб. Заявники у судове засідання не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких просили заяву задовольнити у повному обсязі, а шлюб розірвати. Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши заяву та додані до неї документи, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 09.11.2005 між заявниками було укладено шлюб, актовий запис № 3195 (а.с. 4). Від шлюбу заявники мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). 20.02.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини (а.с. 14-15). Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. До цих правовідносин підлягають застосуванню норми ст. ст. 105, 109 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Оскільки, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, умови договору відповідають інтересам дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Зазначали, що 16.09.06 між ними було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, просили розірвати шлюб. Заявники у судове засідання не з'явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких просили заяву задовольнити у повному обсязі, а шлюб розірвати. Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши заяву та додані до неї документи, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 16.09.06 між заявниками було укладено шлюб, актовий запис 1518 (а.с. 16). Від шлюбу заявники мають дітей - [PERSON], [INFO] (а.с. 17), [PERSON], [INFO] (а.с. 18). 22.11.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про проживання, виховання дітей та сплату аліментів на дітей (а.с. 19-20). Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. До цих правовідносин підлягають застосуванню норми ст. ст. 105, 109 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Оскільки, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дітей, умови договору відповідають інтересам дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Зазначали, що 21.09.2007 між ними було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, просили розірвати шлюб. Заявники у судове засідання не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких просили заяву задовольнити у повному обсязі, а шлюб розірвати. Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши заяву та додані до неї документи, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 21.09.2007 між заявниками було укладено шлюб, актовий запис № 3099 (а.с. 13). Від шлюбу заявники мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). 03.06.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, сплату аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини (а.с. 5-7). Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. До цих правовідносин підлягають застосуванню норми ст. ст. 105, 109 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Оскільки, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, умови договору відповідають інтересам дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Зазначали, що 24.05.09 між ними було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, просили розірвати шлюб. Заявники у судове засідання не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких просили заяву задовольнити у повному обсязі, а шлюб розірвати. Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши заяву та додані до неї документи, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 24.05.09 між заявниками було укладено шлюб, актовий запис № 451 (а.с. 8). Від шлюбу заявники мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). 31.10.18 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дитини, участь у її вихованні та утриманні (а.с. 10). Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. До цих правовідносин підлягають застосуванню норми ст. ст. 105, 109 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Оскільки, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, умови договору відповідають інтересам дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Зазначали, що 24.07.10 між ними було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, просили розірвати шлюб. Заявники у судове засідання не з'явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких просили заяву задовольнити у повному обсязі, а шлюб розірвати. Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши заяву та додані до неї документи, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 24.07.10 між заявниками було укладено шлюб, актовий запис 1651 (а.с. 7). Від шлюбу заявники мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). 30.08.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до якого заявниками було погоджено місце проживання дитини, участь батька у забезпеченні умов її життя, умови здійснення батьком права на особисте виховання дитини, сплату аліментів (а.с. 9-10). Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. До цих правовідносин підлягають застосуванню норми ст. ст. 105, 109 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Оскільки, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, умови договору відповідають інтересам дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Зазначали, що 29.10.1999 між ними було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, просили розірвати шлюб. Заявники у судове засідання не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких просили заяву задовольнити у повному обсязі, а шлюб розірвати. Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши заяву та додані до неї документи, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 29.10.1999 між заявниками було укладено шлюб, актовий запис № 832 (а.с. 7). Від шлюбу заявники мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 12.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дитини, участь батьків у вихованні та утриманні дитини (а.с. 9). Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. До цих правовідносин підлягають застосуванню норми ст. ст. 105, 109 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Оскільки, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, умови договору відповідають інтересам дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 року по даний час, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося через протилежні погляди. Останнім часом вони разом не проживають, поновити сімейні стосунки неможливо. На підставі викладеного заявники звернулися до суду з даною спільною заявою про розірвання шлюбу. В судовому засіданні заявники [PERSON], [PERSON] вимоги підтримали повністю, просили розірвати шлюб, укладений між ними. Вислухавши пояснення заявників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року (актовий запис № 196 Відділу реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного Управління юстиції Київської області). Від шлюбу заявники мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України між заявниками укладено Договір про сплату аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні від 22 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудік І.П., відповідно до умов якого сторони домовились, що у зв'язку з тим, що неповнолітній [PERSON] буде постійно проживати разом зі своєю матір'ю [PERSON] в квартирі за місцем реєстрації матері: [ADDRESS], [PERSON], зобов'язується сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття (з урахування статей 180, 181, 182 СК). Подружнє життя між заявниками не склалося, причиною розірвання відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки заявники не підтримують, спільне господарство останнім часом не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки не бажають. З урахуванням вимог діючого законодавства та з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки її збереження призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дитини, а тому є всі підстави для задоволення заяви та розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявники звернулися до суду із цією заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON]. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заяви заявники зазначили, що вони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Їх донька на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO], завагітніла і має намір народити дитину. \~ \~ \~ \~З метою реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] звернулися до Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з відповідною заявою, однак в реєстрації шлюбу їм було відмолено у звязку з тим, що [PERSON] не досягла шлюбного віку, встановленого ч.1 ст. 22 СК України. Заявники зазначили, що реєстрація шлюбу відповідає інтересам їх доньки [PERSON], оскільки вона та [PERSON] кохають один одного та вони, заявники, не заперечують проти укладення шлюбу між їх донькою та [PERSON] Просили надати їх неповнолітній доньці [PERSON] право на шлюб з [PERSON] В судовому засіданні заявники підтримали заявлені вимоги та просили задовольнити. Заінтересовані особи, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 22, 23). Суд, вислухавши заявників, зясувавши обставини справи, вважає, що заява [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 15.02.2001 року у місті Дніпропетровську (а.с. 11, 12). З копії довідки КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради № 36 від 23.05.2018 року встановлено, що [PERSON] перебуває у стані вагітності (а.с. 14). Відповідно до ст.. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у 18 років. Згідно із ст.. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла 16 років за рішенням суду може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. На підставі викладеного, суд вважає, що надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON] буде відповідати інтересам [PERSON], оскільки вона перебуває у стані вагітності, пара має почуття любові один до одного та вони бажають створити сімю.

Outcome: approved