Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України посилаючись на те, що\~він є сином померлого [PERSON], [INFO], який помер 17.05.2017 року в м. Луганськ. Заявник звернувся до Індустріального районного у м. Дніпро відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для отримання свідоцтва про смерть, однак отримав відмову, у зв'язку із тим, що для підтвердження факту смерті громадянина [PERSON] пред'явлено документ, виданий на окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просив суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, який помер 17.05.2017 року в м. Луганськ. Заявник у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява заінтересованої особи про розгляд справи без їх представника. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник є сином померлого [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІІ-УР № 050157. З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2017 року в м. Луганськпомер батько заявника [PERSON], [INFO]. На підтвердження факту смерті [PERSON], [INFO]заявник надав лікарське свідоцтво про смерть № 160 від 18 травня 2017 року. Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, м. Луганськ віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Частинами 2, 3, 4\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи, що документи, які підтверджують факт смерті [PERSON], видані установою на тимчасово непідконтрольній Україні території, ці документи є недійними і не створюють правових наслідків. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1\~ст. 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Пункт п'ятий частини другої\~статті 234 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 257-1 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13\~постанови №\~5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. В матеріалах справи міститься лист Індустріального районного у м. Дніпро відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яким заявнику було відмовлено, у зв'язку із тим, що для підтвердження факту смерті громадянина [PERSON] пред'явлено документ, виданий на окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, враховуючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є обєктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянина України, яким є заявник, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, який помер 17.05.2017 року в м. Луганськ.

Outcome: approved