Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло № б/н від 12.01.1994 року, виданого Лозівським ковальско-механічним заводом на ім`я [PERSON] . Зазначає, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло № б/н від 12 січня 1994 року, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом, їй на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному документі її прізвище вказано як [PERSON] , а у паспорті громадянина України її прізвище зазначено як [PERSON] . Також як [PERSON] її прізвище записано у картці фізичної особи-платника податків (ідентифікаційний № [NUMBER] ) та у свідоцтві про розірвання шлюбу, яке видане відділом записів громадянського стану виконавчого комітету Євпаторійської міської ради, актовий запис №430, зазначено як [PERSON] (російською). Вона звернулась до центру з надання адміністративних послуг Лозівської міської ради Харківської області з питання державної реєстрації права власності на належну їй квартиру. 12.12.2019 року вона отримала рішення державного реєстратора виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Калинченко В.В. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, згідно якого їй було відмовлено в державній реєстрації права власності на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло № б/н від 12 січня 1994 року, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом, квартира належить [PERSON] , а для державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру звернулась [PERSON] . Зазначає, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно їй для реалізації можливості розпоряджатись своєю власністю. Вирішити питання щодо розбіжностей у документах самостійно та через інші установи неможливо. Заявник у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні вимог наполягала. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав клопотання, у якому просив суд розглянути справу без участі представника, вирішення справи залишив на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998р., в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № б/н від 12 січня 1994 року, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом, заявнику на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному свідоцтві її прізвище зазначено як [PERSON] , а згідно паспорту та картки платника податків її прізвище - [PERSON] . 27.11.2019 року заявник звернулась до Центру з надання адміністративних послуг Лозівської міської ради Харківської області з питання державної реєстрації права власності на належну їй квартиру. Рішенням державного реєстратора від 12.12.2019 року відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло № б/н від 12.01.1994 року, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом, квартира належить [PERSON] , а для державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру звернулась [PERSON] , тобто неналежна особа. Зазначені розбіжності у документах не ідентифікують заявника як одну і ту саму особу, в зв`язку з чим остання не може використати своє право щодо розпорядження своєю власністю. Іншого шляху встановлення факту належності зазначеного правовстановлюючого документу, ніж у судовому порядку, у заявника немає. Задовольняючи заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд бере до уваги те, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права щодо розпорядження своєю власністю, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З врахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що подана заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Outcome: approved