Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] з 20.01.2016 року знаходиться на диспансерному обліку у протитуберкульозному кабінеті Козельщинської ЦРЛ. За направленням хворий перебував на стаціонарному лікуванні в Кременчуцькому обласному протитуберкульозному диспансері. На даний час [PERSON] самовільно залишив протитуберкульозний заклад та був виявлений в с.Солониця, припинив вживання ліків. У судовому засіданні представник протитуберкульозного закладу протитуберкульозного кабінету Козельщинської ЦРЛ лікар-фтизіатр [PERSON] підтримала заяву у повному обсязі, просила її задовольнити, пояснила, що [PERSON] раніше неодноразово лікувався у протитуберкульозних закладах, але не закінчував курс лікування. Після самовільного уходу із протитуберкулього закладу до протитуберкульозного кабінету за місцем проживання хворий не звертався, на неодноразові виклики для обстеження не реагує, така поведінка становить загрозу як життю самого хворого так і ставить під загрозу зараження оточуючого населення. Також уточнила, що просить госпіталізувати саме до Опішнянської обласної протитуберкульозної лікарні Прокурор не заперечував проти примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Представник Солоницької сільської ради голова сільради [PERSON], який представляє інтереси особи, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного диспансеру, не заперечував проти примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Пояснив, що [PERSON] дійсно проживає в с.Солониця, зловживає алкогольними напоями. Адвокат [PERSON], представник особи, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного диспансеру, не заперечував проти примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Особа, у відношенні якої розглядається питання про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] у судове засідання не викликався, оскільки за даними лікаря-фтизіатра [PERSON] страждає на заразну форму туберкульозу та є небезпечним в епідемічному відношенні. Суд, вислухавши пояснення заявника, думку представників особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з виписки з медичної карти [PERSON], останній з 26.01.2016 року до 03.02.2016 року лікувався в Кременчуцькому обласному протитуберкульозному диспансері з діагнозом ВДТБ (20.01.2016) легень десименований Дестр+МБТ М К0 МГо + Гіст0 РЕЗИСТ0 Кат1.Ког1 (2016). В подальшому також був госпіталізований з 01.04.2016 року із зміненим діагнозом, а саме: МРТБ (18.03.2016) МБТ+, тобто заразна форма туберкульозу. 05.07.2016 року хворий самовільно залишив стаціонар. Добровільно лікуватися не бажає. Згідно висновку лікаря-фтизіатра [PERSON] хворий [PERSON] потребує госпіталізації для подальшого стаціонарного лікування строком на 3 місяці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч.3 цієї статті примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved