Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що 25 вересня 2017 року у смт. Білоріченський Лутугинського району Луганської області, у звязку з хворобою, померла її матір [PERSON], про що філіалом «Білоріченської амбулаторії ДУ «Лутугинська центральна районна багатопрофільна лікарня» було видане лікарське свідоцтво про смерть № 70 від 25.09.2017 року. Після смерті матері вона звернулася до Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про проведення державної реєстрації смерті, однак їй в цьому було відмовлено в звязку з тим, що свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В звязку з вищевикладеним і просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], Україна, громадянки України, померлої 25 вересня 2017 року у смт. Білоріченський Лутугинського району Луганської області, Україна. В судове засідання заявник не зявилася, але надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно\~\~із ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 8 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Згідно лікарського свідоцтва про смерть про смерть № 70 від 25.09.2017 року, виданого філіалом «Білоріченської амбулаторії ДУ «Лутугинська центральна районна багатопрофільна лікарня», [PERSON] померла 25 вересня 2017 року у смт. Білоріченський Лутугинського району Луганської області, причина смерті «Ракова інтоксикація». Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 01.12.2017 року № 2231/15.9-04-05, Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області заявнику [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] в звязку з тим, що предявлене заявником свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до\~\~п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення\~\~факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. Встановлення факту необхідно заявнику для вирішення питань щодо прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт смерті [PERSON] в певний час і при певних обставинах підтверджений. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved