Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що 09 березня 2015 року померла його мати [PERSON]. З 2014 року до дня її смерті вона постійно проживала в його домоволодінні, яке розташоване по вул. М. Амосова, № 03 в с. Стальнівці Новоселицького району, залишаючись бути зареєстрованою [INFO], оскільки останні роки свого життя померла тяжко хворіла, а тому постійно потребувала стороннього догляду. Визнання вказаного юридичного факту необхідно йому для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлену вимогу та просили задовольнити заяву. Заінтересована особа [PERSON] заяву позивача визнав та не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Представник заінтересованої особи Мамалигівської сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши заяву про те, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності. Заінтересована особа [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причини своєї неявки. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали суду, що померла [PERSON] на день своєї смерті постійно проживала з заявником по вул. М. Амосова, № 03 в с. Стальнівці Новоселицького району, залишаючись бути зареєстрованою в іншому домоволодінні, оскільки він за нею доглядав так як вона була людиною похилого віку та тривалий час хворіла. Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованої особи, покази свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що померла 09 березня 2015 року [PERSON] на день своєї смерті постійно проживала більше шести місяців із заявником [PERSON] у домоволодінні останнього по вул. М. Амосова, № 03 в с. Стальнівці Новоселицького району. Вказане підтверджується показами свідків, актом опитування сусідів від 30 січня 2017 року, довідкою Мамалигівської сільської ради Новоселицького району № 25 від 30 січня 2017 року та іншими зібраними по справі доказами. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до розяснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з розяснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до статті третьої вказаного Закону місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, із урахуванням визнання заявлених вимог заінтересованими особами, суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання заявника разом з [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 256-259 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

Outcome: approved