Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй, [PERSON], правовстановлюючого документу - витягу з рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 16.12.1993 року м. Суми про передачу в приватну власність земель. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення місьвиконкому від 16.12.1993 року № 723 (додаток 43 п.146) їй передана у приватну власність земельна ділянка № [NUMBER] для садівництва в садівницькому товаристві «Тепличний» площею 0,06 га. У зазначеному документі її прізвище помилково вказано, як [PERSON], що перешкоджає їй використовувати її власність на свій розсуд, також вона не має можливості зареєструвати власність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та права власності. У паспорті громадянина України її прізвище вказано вірно, як [PERSON]. Також, як [PERSON] прізвище записано у картці платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податку [NUMBER]. Таким чином, з метою надання можливості розпоряджатися своєю власністю у вигляді земельної ділянки № [NUMBER] для садівництва в садівницькому товаристві площею 0,06 га м.Суми необхідно встановити факт, що правовстановлюючий документ на підставі рішення міськвиконкому від 16.12.1993 року № 723 (додаток 43 п.146) про передачу у приватну власність земельної ділянки № [NUMBER] для садівництва у садівницькому товаристві «Тепличний» площею 0,06 га, виданий на [PERSON]. В судове засідання заявниця не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що заяву підтримує повністю з зазначених в заяві підстав. Представник Виконавчого комітету Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заперечення на заяву, зазначивши, що рішення Виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів від 16.12.1993 року № 723 «Про передачу в приватну власність земель» не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності [PERSON] на дану земельну ділянку, оскільки відповідно до ст.23 Земельного кодексу України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. На сьогодні згідно ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 723 від 16.12.1993 року земельна ділянка, площею 0,06 га в садівничому товариства «Тепличний» була передана у приватну власність [PERSON], як зазначено в цьому рішенні (а.с.4). Відповідно до паспорту громадянина України заявник стверджує, що має прізвище «[PERSON]» (а.с.5). Також, як [PERSON] записано прізвище заявниці у картці платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податку. (а.с.5). Відповідно до ст.6 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року (введено в дію з 15 березня 1991 року), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення садівництва. Частиною 3 даної статті визначено, що передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Передача земельних ділянок для ведення садівництва здійснюється безоплатно (п. 4 ч. 4 ст. 6 Кодексу). Однак, рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 16.12.1993 № 723 не є правовстановлюючим документом, яким посвідчується право власності на землю, оскільки відповідно до ст.23 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Нормами п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України чітко визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, вимоги щодо встановлення факту належності [PERSON] рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів № 723 від 16.12.1993 року не підлягають задоволенню, оскільки дане рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 16.12.1993 № 723 не є правовстановлюючим документом.

Outcome: dismissed