Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі, яка народилася 03.10.2016 року в м. Сімферополь АР Крим. Свої вимоги заявник мотивує тим, що перебуває у шлюбних відносинах з [PERSON], шлюб між якими зареєстровано 07.11.2015 відділом реєстрації шлюбів м. Сімферополь ТОТ АР Крим. На даний час фактично проживають в [INFO]. 03 жовтня 2016 року в м. Сімферополь АР Крим, [PERSON] народила дитину чоловічої статі. Вказує, що оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території АР Крим та відповідно медичне свідоцтво про народження було видане неповноважними органами окупованої території, та в подальшому вилучене під час реєстрації дитини на території ТОТ АР Крим, що в свою чергу унеможливлю реєстрацію дитини у встановленому законом порядку та їй було відмовлено Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в реєстрації народження дитини з мотивів відсутності медичних документів. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги неможливість реєстрації народження дитини органами державної реєстрації актів цивільного стану, заявник просила суд встановити факт народження 03 жовтня 2016 року в м. Сімферополь АР Крим дитини чоловічої статі, від матері [PERSON] та батька [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON], вимоги викладені у заяві підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Вказує, що перебуває у шлюбних відносинах з [PERSON] та шлюб між ними було зареєстровано неповноважними органами ТОТ АР Крим. 03.10.2016 року вона народила дитину, батьком якої вважає себе [PERSON]. На даний час мають намір зареєструвати народження дитини, однак через відсутність медичних документів не мають можливості здійснити державну реєстрацію народження. Представник зацікавленої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не зявився, подавши заяву про визнання вимог заявників [PERSON] та розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає встановленими слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 03 жовтня 2016 року в м. Сімферополь АР Крим [PERSON] народила дитину чоловічої статі. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії І-АЯ №540548, вбачається, що 09 03 жовтня 2016 року в м. Сімферополь АР Крим народився [PERSON], народження якого було зареєстровано відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту запису реєстрації актів цивільного стану Республіки Крим. Відповідно до вказаного свідоцтва про народження батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON]. З наданого заявниками свідоцтва про шлюб, серії І-АЯ №540548, вбачається що [PERSON] 07.11.2015 року зареєстрував шлюб з [PERSON], про що було зроблено актовий запис №2323 відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту запису реєстрації актів цивільного стану Республіки Крим. З вказаного свідоцтва про шлюб вбачається, що після реєстрації шлюбу неповноважними органами ТОТ АР Крим, заявник змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. При виїзді з території ТОТ АР Крим, у заявника виникли труднощі, оскільки видане неповноважними органами АР Крим свідоцтво про народження дитини, не визнається державними органами України. При цьому, як вбачається з матеріалів справи та пояснень заявника при зверненні до відділу РАЦСУ Генічеського районного управління юстиції Херсонської області з метою державної реєстрації дитини на території України, їй було в цьому відмовлено, з мотивів відсутності медичних документів встановлених вимогами законодавства України. Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що свідоцтво про народження І-АЯ №692677 від 18.10.2016 року, було видане органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, та є недійсним і не створює правових наслідків, що в свою чергу позбавляє [PERSON] та [PERSON] які є громадянами України, зареєструвати місце народження та проживання дитини а також реалізувати інші права та обовязки, повязані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше ; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до ст.7\~Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно зі\~\~ст.. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У свою чергу судом також встановлено, що свідоцтво про шлюб І-АЯ №540548 від 07.11.2015 року, також було видане органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, та є недійсним і не створює правових наслідків, та у свою чергу жодним чином не свідчить про наявність укладеного між заявником та [PERSON] шлюбу. Однак вищезазначене свідоцтво про шлюб, в сукупності зі свідоцтвом про народження, які кожен в окремості видані неповноважними органами ТОТ АР Крим, в сукупності з паспортом громадянина України заявниці, свідчать про народження громадянкою України [PERSON] дитини 03.10.2016 року в м. Сімферополь АР Крим. При цьому, як вбачається, з поданої заявниками заяви, вбачається що остання просить суд встановити факт народження дитини, від матері [PERSON] та батька [PERSON]. Однак, як вказано вище, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б перебування вказаних осіб у шлюбі. Саме по собі свідоцтво про шлюб видане неповноважними органами ТОТ АР Крим, без його оцінки в сукупності з іншими доказами, що підтверджували б перебування сторін у шлюбі, не підтверджує перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Заявниками не наведено будь яких мотивів з підстав чого саме [PERSON] має бути зазначено батьком дитини. Таким чином, судом встановлено, що заявники не перебувають на даний час в шлюбних відносинах, вимог, щодо визнання батьківства, щодо народженої у [PERSON] дитини [PERSON] не заявлено, відповідного клопотання стороною не заявлялося. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту народження дитини підлягає частковому задоволенню. При цьому суд вважає необхідним розяснити заявникам їх право під час державної реєстрації народження у відповідному державному органі подати відповідну заяву про визнання батьківства батьком дитини та зареєструвати дитину під відповідним прізвищем. Відповідно до п.4 ст.257-1 ЦПК, \~\~Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що матір дитини є громадянином України, що підтверджується відповідною копією паспорта громадянина України; остання у закладі охорони здоров'я м. Сімферополь АР Крим народила дитину чоловічої статі, про що їй було видане свідоцтво про народження, яке відповідно до\~ст.. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створює правових наслідків. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON], щодо встановлення факту народження у неї дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: partial