Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Заявниця [PERSON] - звернулася в суд, з заявою в якій просить суд встановити юридичний факт, що договір дарування, виданий державним нотаріусом 12 березня 1990 року за реєстраційним № 249 і реєстраційне посвідчення Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 1028, яке записане в реєстрову книгу №7, видані на ім?я [PERSON] - належать [PERSON]. В обгрунтування заявлених вимог, заявниця покликається на те, що 12 березня 1990 року державним нотаріусом було складено договір дарування, яким батько [PERSON] подарував [PERSON] (одну другу) частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. На підставі договору дарування, завіреного нотаріусом Бродівської нотаріальної контори 12.03.1990 року по р-249 було 22.03.1990 року за № 217 видано Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації реєстраційне посвідчення. В договорі дарування і реєстраційному посвідченні її ім'я значиться як [PERSON], а в паспорті серії [NUMBER]. виданому Бродівським РВ ГУМВСУ 19 лютого 1996 року - [PERSON]. У зв'язку з такими розбіжностями, які наведені в вище зазначених документах вона змушена звернутися із заявою в суд. Встановлення факту, що має юридичне значення її потрібно для усунення розбіжностей в правовстановлюючих документах. Заявник [PERSON] в судове засідання не з?явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримав, просить його задовольнити. Заінтересована особа - Бродівська державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, розглянув справу у відсутності заявника та заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається із матеріалів справи, у таких документах, як: в договорі дарування, завіреного нотаріусом Бродівської нотаріальної контори 12.03.1990р. зареєстрованого в реєстрі № 249 (а.с.6), реєстраційному посвідченні від 22.03.1990р. № 108 (а.с.7) особу зазначено як [PERSON]; у паспорті серії [NUMBER], виданому Бродівським РВ ГУМВСУ, 19.02.1996р. (а.с.4) значиться особа як [PERSON]. Таким чином, дослідивши вищевказані документи, суд приходить до переконання, що [PERSON], яка зазначена у договорі дарування, завіреного нотаріусом Бродівської нотаріальної контори 12.03.1990р. зареєстрованого в реєстрі № 249 та у реєстраційному посвідченні від 22.03.1990р. № 108 та [PERSON], що зазначена у паспорті серії [NUMBER], виданому Бродівським РВ ГУМВСУ, 19.02.1996р., є однією і тою ж особою. А тому, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що є всі підстави для встановлення факту, що договір дарування, завірений нотаріусом Бродівської нотаріальної контори 12.03.1990р. зареєстрований в реєстрі № 249 та реєстраційне посвідчення від 22.03.1990р. № 108, які видані на ім?я [PERSON], відносяться до особи [PERSON]. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення.

Outcome: approved