Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу зареєстрованого Камянець Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 29.08.2015 року, актовий запис № 712. Подружжя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося, фактично шлюбні стосунки припиненні та припинено ведення спільного господарства, шлюбні стосунки поновлені бути не можуть. Крім цього між ними досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Заявники в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких підтримали спільну заяву з підстав наведених в самій заяві, просять таку задовольнити. Заявник [PERSON] після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Алтунян». Згідно ч. 3 ст. 235 ЦПК справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляд. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги заявників належить задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 29.08.2015 року зареєстрований Камянець Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 712 про що видане свідоцтво про шлюб серії І-БВ №162434. Подружжя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №287989. Із договору про проживання, виховання доньки від 17.03.2017 року, вбачається, що сторони досягли домовленості щодо місця проживання, участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини. Відповідно до обставин, викладених у спільній заяві подружжя, причиною розірвання шлюбу є небажання сторонами будувати у подальшому сімейні стосунки, заявники втратили один до одного почуття поваги та любові і такі поновлювати не бажають, протягом тривалого періоду часу не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, так як таке відповідає дійсній волі сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, сім'я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе, а відтак, на думку суду, заяву слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved