Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі, [INFO] , громадянина України, який народилася у місті Донецьку, в Україні. На обґрунтування вимог заявник посилається на те, що 07.02.2019 на території, що тимчасово непідконтрольна Україні, його дружина [PERSON] , під час спільного шлюбу, народила доньку, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження. При зверненні заявника до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації дитини та отримання свідоцтва про народження йому відмовлено, оскільки на підставі наданих документів неможливо зареєструвати народження дитини. У зв`язку з цим, заявник вказав, що встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення належної його реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, що забезпечить в подальшому особисті права дитини. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просив здійснити розгляд справи у його відсутності, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилась. Від заінтересованої особи Центрального районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до суду надійшла письмова заява із клопотанням розглянути справу у відсутність його представника, при вирішенні питання за заявленими вимогами покладається на розсуд суду. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та в порядку спрощеного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 серпня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 серпня 2018 року. Під час спільного шлюбу [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина жіночої статі. Згідно копії медичного свідоцтва про народження № 92 від 11 лютого 2019 року, виданого «Центральною міською клінічною лікарнею № 6 (за формою первинної облікової документації №103/у, затвердженої міністерством охорони здоров`я невизнаної республіки) [PERSON] [INFO] року народила дівчинку, дитина народилася живою, вага 3450 г. Заявник звернувся до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, для проведення належної реєстрації народження дитини, однак листом останнього від 18 червня 2019 року №\~398/15.2-108 йому відмовлено у здійсненні вказаних дій, оскільки реєстрацію народження за пред`явленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За змістом\~наказу Міністерства\~юстиції України\~від 17\~червня 2014\~року №\~953/5\~«Про невідкладні\~заходи щодо\~захисту прав\~громадян на\~території проведення\~антитерористичної операції»\~тимчасово призупинено\~проведення державної\~реєстрації актів\~цивільного стану,\~внесення змін\~до актових\~записів цивільного\~стану,\~їх поновлення\~та анулювання\~деякими відділами\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану,\~що знаходяться\~на території\~Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У той же час, згідно ч. 1 ст.\~144\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної\~Ради України\~від 27.02.1991\~року №789-ХІІ, визначено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. На даний час медичний документ виданий органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Лікарське свідоцтво про народження видане медичним закладом тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про громадянство\~України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Приписами п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не змінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.\~317\~ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Крім цього у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії, де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території віх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. З огляду на викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди, а отже, з метою захисту прав і свобод громадян України, дійшов висновку про наявність підстав для встановлення такого факту.

Outcome: approved