Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Заявник звернувся з заявою посилаючись на те, що між ним та [PERSON] укладено та зареєстровано шлюб. 02.01.2015 року у них народилась дитина, [PERSON]. Внаслідок народження дитини, відділом реєстрації народження міста Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 04.04.2015 року видано свідоцтво про народження за № 1367. Місто Сімферополь АР Крим як і уся АР Крим є тимчасово окупованою територією. Свідоцтво про народження від 04.04.2015 року, що видане заявнику незаконними органами влади АР Крим є недійсним та не створює правових наслідків. З огляду на викладене необхідним є встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту народження доньки її батьками [PERSON] та [PERSON] Заявник звернувся до міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області для проведення реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження. Проте, ним було отримано відмову в проведенні реєстрації у звязку з тим, що ним було надано свідоцтво про народження зразку Російської Федерації. Працівниками РАГСу було надано розяснення стосовно належного документу для проведення акту реєстрації, а саме для проведення вищезазначених дій треба надати медичне свідоцтво про народження, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Виходячи з викладеного він не має можливості зареєструвати та отримати свідоцтво про народження дитини у інший, аніж як у судовий, спосіб. В судове засідання заявник не зявився, але його представник надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, заяву підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив провести слухання справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. З досліджених матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про одруження, актовий запис № 311, виданого 7.09.1996 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, виданим відділом реєстрації народження міста Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 04.04.2015 року, у батька [PERSON] та у мати [PERSON], 02.01.2015 року народилась дитина [PERSON]. Відповідно до довідки від 14.12.2015 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради, засвідчено, що [PERSON], громадянин України, [INFO], перемістився з тимчасово окупованої території в м. Херсон, Миколаївське шосе[ADDRESS]. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про народження від 04.04.2015 року, що видане відділом реєстрації народження міста Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч.1 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації ним батьківських прав, а відтак підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved