Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства, зазначивши, що вона з [PERSON] проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2010 року та до моменту його смерті- [INFO] року за адресою [ADDRESS]. Вони вели спільне господарство, ставилися один до одного як чоловік і дружина. [INFO] року у них народився син [PERSON] , але оскільки вони не перебували у шлюбі, у свідоцтві про його народження дані про батька внесені на підставі ст.. 35 СК України. Встановлення факту батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] заявнику необхідно для призначення дитині пенсії по втраті годувальника. Просить встановити що [PERSON] , [INFO] року народження, який помер [INFO] року, є батьком [PERSON], [INFO] року народження. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Предстаник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, проте згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі. Суд, заслухавши заявника та показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зокрема, ч.1 ст.130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір»ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 СК України, якими, окрім інших осіб, є матір, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття (ч.2,3 ст.130 СК України). Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 7 від 15 травня 2006 року, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Згідно п. 9 зазначеної Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Зокрема, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст.121 СК України). Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду (п.3 ч.2 ст.125 СК України). Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь -які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, ч.1 ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст.9 вищезгаданого Закону передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України (ч.5 ст.9 Закону). Зокрема, згідно п.1.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року за № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Підпунктом 2.13.1 Правил передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис 16 12 2011 року за № 1013 , та видано Свідоцтво про народження ( а.с. 3 - копія свідоцтва про народження ).. Батьками хлопчика записані [PERSON] та [PERSON]. При цьому, згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за №00020734828, вбачається, що при реєстрації актового запису про народження [PERSON] , Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану 16 12 2011 року складено актовий запис №1013. Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.4). [PERSON], [INFO] року народження помер [INFO] року , про що видано відповідне Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05 червня 2018 року (а.с.6). Згідно акту про фактичне проживання ( а.с. 7) складеного сусідами заявниці та посвідчене заст. директора ТОВ « Комбінат благоустрою « від 05 09 2018 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] з 2010 року по момент смерті [PERSON] ( [INFO] року ) проживали [PERSON] [INFO] року народження зі [PERSON] та їх спільним сином [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою заявниці та підтвердила, що в квартирі [ADDRESS] з 2010 року по момент смерті [PERSON] ( [INFO] року ) проживали [PERSON] зі [PERSON] та їх спільним сином [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство та були сім»єю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір»ю померлого [PERSON] та свекрухою заявниці. Підтвердила, що її син та заявниця з 2010 року мешкали однією сім»єю , вели спільне господарство до його смерті. Мають дитину [PERSON] , 2011 року народження. У відповідності до вимог ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються стронами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що [PERSON], [INFO] року народження , відомості про батька якого в актовий запис про його народження внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто запис про батька дитини проведений за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою, при цьому, досліджені в судовому засіданні відомості засвідчують походження [PERSON] від [PERSON], тому заявлені вимоги про встановлення факту батьківства підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved