Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом з її померлою матір`ю [PERSON] за адресою по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в 1973 році вона, її мати та сестра відповідно до ордеру виконкому заселились в квартиру [ADDRESS] . Згодом, у зв`язку з одруженням заявник та її сестра знялись з реєстрації у квартирі та стали проживати окремо від матері. В подальшому мати заявника одружилась із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 03.04.1996 року [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] шляхом приватизації квартири [ADDRESS] , стали її співвласниками. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яку, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла мати заявниці - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , заявниця переїхала до своєї хворої матері та проживала з нею разом, оскільки за станом здоров`я остання була прикута до ліжка та не могла самостійно впоратися з повсякденними проблемами та домогосподарством самотужки. [INFO] . [PERSON] померла. 12.12.2018 року заявниця звернулася до Покровської міської нотаріальної контори у Дніпропетровській області щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері. Однак постановою від 12.12.2018 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті її матері, посилаючись на те, що заявник не надала доказів сумісного проживання з померлою однією сім`єю, а також на те, що нею пропущений строк для прийняття спадщини, що і стало підставою для звернення із відповідною заявою до суду. В ході розгляду справи в судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Разом з тим, 21.10.2019р. надала заяву про розглядь справи за її відсутності. Повноважний представник заінтересованої особи Покровської міської державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесені рішення покладається на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є рідною матір`ю заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). 13 квітня 1971р. відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище матері заявниці після розірвання шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с.12). 26.11.1982р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом ЗАГСу Орджонікідзевського виконкому зроблено актовий запис №426. Прізвище при реєстрації шлюбу дружині змінено на « [PERSON] » Наведене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.13). 14 травня 1983р. заявниця [PERSON] одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.10). Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 30 квітня 1996р. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.11). [INFO] . [PERSON] помер, заповіт на випадок своєї смерті він не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яку відповідно до ч.3 ст. ст.1268 ЦК України, прийняла мати заявниці - [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, заповіт на випадок своєї смерті вона не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на всю квартиру [ADDRESS] . 12.12.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Покровської міської нотаріальної контори у Дніпропетровській області Бойко Л.П. щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті її матері. Однак постановою від 12.12.2018 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті її матері, оскільки заявником пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутні документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, згідно наданих заявником пояснень, вона з померлою матір`ю після смерті вітчима тобто з 2015 року і по день смерті проживали однією сім`єю, оскільки остання була прикута до ліжка, а тому впоратись з повсякденним домогосподарством їй було важко. Заявник піклувалася про свою матір та вела з нею спільне господарство. Окрім цього, факт проживання заявника з його померлою матір`ю однією сім`єю на час її смерті знайшов своє підтвердження під час допиту в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, що вона підтверджує той факт, що заявниця [PERSON] постійно проживала разом зі своєю матір`ю однією сім`єю з 2015р. і по день її смерті, доглядала за нею та піклувалася. Проживали вони в квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, згідно яких заявниця [PERSON] після смерті вітчима проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою по [ADDRESS] до дня її смерті. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про суд практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документа у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини не подавала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, у суду не виникає сумнівів відносно того, що заявник [PERSON] дійсно на момент смерті своєї матері [PERSON] проживала разом з нею, а отже заява останньої підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved