Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, посилаючись на те, що її донька [PERSON], [INFO] є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково по психічному захворюванню, шифр FH,1. Донька заявника не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації. Внаслідок чого просить визнати [PERSON], [INFO] недієздатною та встановити над нею опіку та над її майном, призначивши її опікуном . Крім цього просить призначити по справі судово-психіатричну експертизу з метою визначення психічного стану [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явилася, але надала суду телефонограму в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника, не заперечував проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії № 1 серії 10 ААБ № 709191, виданої 22 вересня 2014 року [PERSON], є інвалідом 2 групи з дитинства, дата чергового переогляду 22 вересня 2016 року. З дитинства вона знаходиться на обліку у Комунальному закладу охорони здоров'я, постійно спостерігається у психіатра, що підтверджується висновком про стан здоров'я від 04 листопада 2014 року, виданим поліклінічним відділенням Лозівської центральної районної лікарні Харківської області. Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 150 від 17 лютого 2015 року підтверджений встановлений лікувальним закладом діагноз захворювання [PERSON] та виявлені ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, крім цього у висновку зазначено, що вона у силу свого захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Заявлені вимоги стосовно призначення опікуном заявника по справі суд вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки згідно висновку органу опіки та піклування при Новоіванівській сільській раді Лозівського району Харківської області [PERSON] може бути опікуном над повнолітньою донькою [PERSON], оскільки вона обізнана щодо стану здоров'я своєї доньки, ознайомлена з правовими наслідками встановлення опіки та має бажання опікуватись своєю донькою [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved