Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком по [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що вона являється власником вказаного будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2016. В її будинку зареєстрований[PERSON], який за місцем реєстрації не проживає з грудня 2010 року, що підтверджується актом встановлення фактичного проживання громадян за адресою. Позивачка зазначає, що необхідність пред'явлення даного цивільного позову виникла у звязку з тим, що факт реєстрації відповідача в її будинку створює перешкоди в користуванні житлом, оскільки для вчинення певних правочинів щодо житлового будинку для власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб. В судовому засіданні позивачка не з'явилась, але надала суду відповідну заяву в якій позов повністю підтримала і просила його задовольнити. Судове засідання просила проводити без її участі, але в присутності її представника. Представник позивача позов підтримав, обґрунтувавши вимоги позивача вищенаведеними обставинами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином через засоби масової інформації був повідомлений про час і місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов виходячи із такого. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2016 вбачається, що [PERSON] являється власником житлового будинку за адресою:[ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку позивачки розташованому в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Середино-Будської міської ради Сумської області від 19.12.2016 №1741. Із акту обстеження від 20.12.2016 вбачається, що при огляді господарства позивачки в м.Середина-Буда за участю свідків було встановлено, що відповідач там не проживає. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено: місцем перебування фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Оскільки місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS], то він повинен знаходитись за місцем реєстрації, проживати в будинку, а не навідуватись до місця реєстрації чи перебувати в ньому незначний час. Відповідно ч.1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в ст. 150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР суд визнає особу такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Оскільки відповідач [PERSON] дійсно не проживає за місцем реєстрації в житловому приміщенні більше шести місяців, що підтверджується дослідженими у справі доказами, то є законні підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS]. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved