Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивує тим, що 17 лютого 1996 року вона уклала шлюб з [PERSON]. 23 грудня 2003 року [PERSON] на підставі розпорядження Тарутинської РДА №454/А від 27 листопада 2003 року отримав Державний акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 013146 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №111. 21 жовтня 2013 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] заявниця звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області з заявою про видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. Однак, їй в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, посилаючись на те, що дійсно 23 грудня 2003 року на підставі розпорядження Тарутинського РДА №454/А від 27 листопада 2003 року було виписано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 013146 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №111, де в графі « прізвище, імя, по батькові» було вказано прізвище - «Брагуца», а не «Брагуце» та рекомендовано звернутися до суду. У звязку з викладеним вище заявниця звернулась до суду з вказаною заявою. В судове засідання заявниця не зявилась, на адресу суду надійшла заява преставника заявниці за дорученням про розгляд справи за відсутністю заявниці (а.с. 26). Представник заінтересованої особи Тарутинської РДА - заперечень проти вимог заявниці не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України (а.с.24). В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення даної заяви. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є дружиною [PERSON], згідно свідоцтва про шлюб від 17 лютого 1996 року (а.с.8). 23 грудня 2003 року [PERSON] на підставі розпорядження Тарутинської РДА №454/А від 27 листопада 2003 року отримав Державний акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 013146 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №111, де в графі « прізвище, імя, по батькові» було вказано прізвище - «Брагуца» замість вірного «Брагуце» (а.с.9). 21 жовтня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №346656 (а.с.10). При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області з заявою про видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка заявниці в видачі останнього було відмовлено у звязку з вказаними розбіжностями, що підтверджується листом №672/02-14 від 19 травня 2014 року (а.с.12). З довідки виконавчого комітету Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 08 квітня 2014 року №127/02-07 вбачається, що на території Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області був зареєстрований та мешкав [PERSON] (а.с. 14). З показів свідків мешканців с. Лісне Тарутинського району Одеської області [PERSON] (а.с.17) та [PERSON] (а.с. 18) вбачається, що останні знали мешканця [INFO] [PERSON], а не «Брагуца Єлисея Івановича». За таких обставин, суд вважає встановленим факт належності [PERSON], померлому 21 жовтня 2013 року зазначеного Державного акту та вважає необхідним вимоги заявниці задовольнити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved