Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою. Вимоги мотивувала тим, що вона є бабусею [PERSON], яка народилася 20 січня 2017 р. в м. Донецьк. Отримати свідоцтво про народження дитини у відділі ДРАЦСу неможливо, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Тому просила в судовому порядку встановити факт народження дитини, в порядку ст. 257-1 ЦПК України. Заявник в судове засідання зявилася, суду пояснила обставини, викладені в заяві, а також зазначила, що її син та невістка разом з двома дітьми постійно проживають в [INFO], де орендують квартиру. Заінтересована особа до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень не надала. Суд, вислухавши заявника, дослідивши докази по справі, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії медичного свідоцтва про народження № 75/93 та копії витягу № 93 з медичної картки історії пологів у [PERSON] 20 січня 2017 р. народилася дівчинка, яка є другою дитиною у родині (а.с. 20, 21-23). Відповідно до копії паспорта [PERSON] та копії свідоцтва про шлюб остання перебуває в шлюбі з [PERSON] (а.с.5-9,17). З копії паспорта [PERSON], його свідоцтва про народження та копії паспорта заявника вбачається, що заявник є матірю [PERSON] і відповідно бабусею народженої 20 січня 2017 р. дитини (а.с. 10-14,16,18). Заінтересована особа - Роменський відділ ДРАЦС листом № 203/1417-23 від 10.02.2017 р. відмовив заявнику в реєстрації народженя дитини через невідповідність медичного свідоцтва про народження вимогам законодавства України (а.с. 4). Згідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Враховуючи ці вимоги, суд вважає, що саме батьки, в першу чергу мають скористатися правом звернення з заявою про встановлення факту народження дитини, в порядку ст. 257-1 ЦПК України, а в разі неможливості цього таку заяву може подати інший родич. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно буди законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заявником не надано доказів, які б підтверджували, що батьки дитини не можуть самостійно зареєструвати її народження, в тому числі і шляхом подання заяви до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 257, 257-1 ЦПК України. \~ Тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed