Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вищезазначеною заявою, в якій зазначила, що вона перебувають у шлюбі з [PERSON] з 17.12.2011 року. Від даного шлюбу в м.Севастополі Автономної Республіки Крим у них [INFO] народилась дитина жіночої статі, про що [INFO] Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району м.Севастополя Управління запису актів цивільного стану м. Севастополя, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Місто Севастополь Автономної Республіки Крим, як і уся Автономна Республіка Крим, є тимчасово окупованою територією. За таких обставин свідоцтво про народження є недійсним та не створює правових наслідків. З огляду на викладене, необхідним є встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту народження дитини жіночої статі, [INFO], та те, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Заявниця [PERSON] звернулася до Суворовського районного у м.Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області для проведення реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження, однак їй було відмовлено, оскільки поданий нею документ про народження дитини є недійсним та не створює правових наслідків. Виходячи з наведеного, заявниця не має можливості скористатися своїм конституційним правом, зареєструвати та отримати свідоцтво про народження дитини у інший, аніж як у судовий спосіб. Просить суд встановити факт народження дитини жіночої статі, [INFO], місце народження - м.Севастополь Автономної Республіки Крим, матір'ю якої є [PERSON], громадянка України, [INFO], батьком - [PERSON], громадянин України, [INFO] Заявник в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала до суду заяви про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Суворовського районного у м.Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зацікавлена особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.п.1, 7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до актового запису про шлюб №1035, складеного 17 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі, 17.12.2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після реєстрацію шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Відповідно до актового запису про народження №1920, складеного 24.12.2015року Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району м.Севастополя Управління запису актів цивільного стану м. Севастополя, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON]. Суворовським районним у м.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] відмовлено у державній реєстрації народження дитини жіночої статі, яка народилася [INFO], оскільки нею подані документи про народження дитини, [INFO], які є недійсними і не створюють правових наслідків відповідно до ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII. За ч.1 ст.2571 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII, тимчасово окупована територія України, якою є Автономна Республіка Крим, є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, вищезазначене свідоцтво про народження, видане Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району м.Севастополя Управління запису актів цивільного стану м. Севастополя, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п 2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку, шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації нею батьківських прав відносно дитини жіночої статі, а відтак підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved