Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила суд встановити факт смерті її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Макіївка. У заяві вказалала, що вона звернулася до Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з заявою про державну реєстрацію смерті матері, але їй було відмовлено, тому просила встановити факт смерті [PERSON] у судовому порядку. У судове засідання заявник, [PERSON] , не з`явилася, від неї надійшло клопотання, про розгляд заяви без її участі, заяву просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Олександрівського районного у місті Запоріжжі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без представника відділу, заперечень по справі не має, тому суд вважає за можливе прийняти рішення по справі у відсутності сторін, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 5 ч.1 ст.293, п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК\~України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в т.ч., встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Стаття 317\~ЦПК\~України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Такі справи розглядаються судом невідкладно з моменту надходження відповідної заяви (ч.2). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] , що видане 02 жовтня 1970 року, [PERSON] (мовою оригіналу) народилась [INFO] , її батьком записано [PERSON] , її матір`ю записано [PERSON] . (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , [PERSON] (мовою оригіналу) та [PERSON] (мовою оригіналу) 04.08.1990 року зареєстрували шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис № 2032, після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Отже, з аналізу вищевказаних документів, вбачається можливість встановити факт родинних відносин між заявницею [PERSON] та [PERSON] . Також, судом встановлено, що згідно копій паспорта, заявник є громадянином України (а.с. 11-12), та її матір [PERSON] , також була громадянином України (а.с. 7). Заявником на підтвердження факту смерті [PERSON] до заяви додано такі документи: копію свідоцтва\~про смертьсерії\~ [NUMBER] від 01.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , уродженки Волинської області, Торгинського району, с. Хорохорін, померла [INFO] в Цетрально Міському районі м. Макіївка; копію лікарського\~свідоцтва про\~смерть №1698 від 01.10.2019; копію свідоцтва про поховання від 02.10.2019 року, серії [NUMBER] ; фотознімки з місця захоронення. 19.11.2019 року заявником отримано відмову Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у проведенні реєстрації смерті її матері у зв`язку з ненаданням документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою, оскільки заявником на підтвердження факту смерті матері пред`явлено документи, видані на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказані документи не є офіційним документами, відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті. Тобто, надані документи,\~а саме: копія свідоцтва\~про смерть\~серії [NUMBER] від 01.10.2019 року громадянина України [PERSON] , [INFO] ; копія лікарського\~свідоцтва про\~смерть №1698 від 01.10.2019; копія свідоцтва про поховання від 02.10.2019 року, серії [NUMBER] , які\~видані на\~непідконтрольній Україні\~території,\~а саме\~органом який\~створений та\~діє у\~порядку не\~передбаченому законом,\~є недійсним\~і не\~створює правових\~наслідків. Згідно п.1 постанови Пленуму\~\~ВСУ\~№5\~від\~31.03.1995\~«Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~встановлення\~фактів,\~що\~мають\~юридичне\~значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.ст. 1,3\~ЗУ\~«Про\~забезпечення\~прав\~і\~свобод громадян\~та\~правовий\~режим\~на\~тимчасово\~окупованій\~території\~України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17\~зазначеного\~Закону\~України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з ст.17\~Закону\~України\~«Про\~державну\~реєстрацію\~актів\~цивільного\~стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни», зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. З викладеного вище та на підставі наданих документів, вбачається, що заявником надано достатньо доказів того, що [PERSON] , [INFO] , дійсно померла [INFO] на тимчасово окупованій території України, а тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON] , в судовому порядку. Доказів, які б спростовували факт смерті [PERSON] , суду не надано.

Outcome: approved