Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Заявники звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 05 грудня 2009 року між ними зареєстрований шлюб, від якого вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинені, разом вони не проживають, спільне господарство не ведеться. На даний час шлюб носить формальний характер, примирення між ними не можливе. Також заявники зазначили, що за їх спільною згодою між ними укладено договір про виховання дитини та договір про сплату аліментів на дитину [PERSON], яка проживає з матір'ю. В судовому засіданні заявники заяву підтримали, вказали, що заява відповідає дійсній волі обох з подружжя, після розірвання шлюбу не буде порушено їх особисті та майнові права, а також право їх малолітньої доньки. Вказали, що на даний час дочка [PERSON] проживає з матір'ю. Шлюбні стосунки між заявниками припинені з вересня 2014 року внаслідок різних характерів. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом з письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним прав на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Шлюб між заявниками зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 05 грудня 2009 року, про що зроблено актовий запис №1969. Від шлюбу заявники мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. 20 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про виховання дитини та Договір про сплату аліментів на дитину, відповідно до умов яких їх укладено стосовно участі у вихованні, утриманні, здійсненні інших батьківських прав щодо спільної дитини заявників - [PERSON], [INFO]. Умовами договору про виховання дитини, зокрема, передбачено, що місцем проживання дитини визначено з матір'ю за адресою: [ADDRESS]; зміна місця проживання дитини допускається лише за взаємною згодою. Крім того, договором також визначені права та обов'язки обох батьків. Умовами договору про стягнення аліментів на дитину передбачено, що батько дитини зобов'язався сплачувати матері дитини на утримання дитини аліменти встановлені на момент підписання договору в розмірі 500 грн. щомісячно шляхом перерахування коштів на картковий рахунок матері, в подальшому аліменти будуть сплачуватися із застосуванням індексації пропорційно збільшенню встановленої законодавством України мінімальної заробітної плати. З пояснень заявників вбачається, що вони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. Сімейне життя у них не склалось внаслідок різних характерів, шлюб носить формальний характер та примирення не можливе. Заявники досягли згоди, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові та майнові права та обов'язки, та права їх дитини. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, тому заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved