Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності документу, а саме: договору дарування гаражу №309 від 28.08.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори за реєстровим № 5-1817, зареєстрований в КП ММБТІ 15.09.1995 року за реєстровим № 10 належить [PERSON], а не [PERSON] Від заявника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Просить заяву задовольнити в повному обсязі. Від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 28.08.1995 року між заявником [PERSON] та її матір'ю [PERSON] було укладено договір дарування гаражу №309, що знаходиться в автогаражному кооперативі «ТЕМП-1». [PERSON] дівоче прізвище «[PERSON]» народилася [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], у графі батьки: мати [PERSON] (російською мовою). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO], у графі російською мовою «[PERSON]» За даними паспорту вбачається, що 06.10.1988 року заявник уклала шлюб з [PERSON], який було розірвано 01.04.2004 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] прізвище заявника та чоловіка вказано [PERSON] та [PERSON]. Згідно до пропуску на територію гаражу зазначені два прізвища на російської мові [PERSON] та [PERSON]. У свідоцтвах про народження її дітей їх прізвища зазначені: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], та прізвище заявника зазначено - [PERSON]. Вказані документи були видані до укладення договору. Крім цього, у дипломі серії [NUMBER] реєстраційний №13-91, який був виданий 30.06.1991 року про закінчення Одеського медичного інституту ім. М.Г.Григорова, прізвище заявника зазначено на української мові - [PERSON], на російській мові [PERSON]. На сторінці 1 трудової книжки серії [NUMBER] російською мовою зазначені дані - дівоче прізвище [PERSON], [INFO], а потім зв'язку із реєстрацією шлюбу, прізвище змінено на [PERSON] про що є відповідна відмітка. На сторінці 41 цієї ж трудової книжки дані зазначені українською мовою - прізвище до реєстрації шлюбу - [PERSON]. [INFO], а потім [PERSON]. Листом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 24.07.2018 року вих.№1745, роз'яснено, що згідно наданих заявником документів, копія договору дарування від 28.08.1995 року був посвідчений 28.08.1995 року, а паспорт виданий 13.12.1996 року, тобто немає можливості з'ясувати, як було написане прізвище заявника в паспорті, за яким була встановлена особа обдарованого. Наведене свідчить про те, що при укладені та посвідчені договору дарування була допущена помилка при перекладі прізвища заявника з російської мови на українську мову. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995г «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, а саме надає можливість розпоряджатися своєю власністю. Оскільки невідповідність в написанні прізвища заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає заявникові реалізувати право розпорядження своєю власністю, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту належності заявникові зазначеного правовстановлюючого документу є обґрунтованою, доведеною і підлягає задоволенню.

Outcome: approved