Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

заявник просить суд встановити факт, що трудова книжка серії БТ-1 №1414000 видана 31.03.1976 року на імя «Мошинец Петр Петрович» належить йому [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO] та жителю [INFO] та встановити факт, що диплом серія Э-1 №111880, виданий 27.02.1976 року про закінчення Черкаського фінансового технікуму Будбанку СРСР виданий «Мошенцю Петру Петровичу» належить йому [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO] та жителю [INFO], посилаючись на те, що він звернувся до УПФ з проханням видати йому перелік документів необхідних для послідуючого обрахунку та призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак при перевірці документів було виявлено неточності у паспорті, в трудовій книзі та в дипломі, а саме в написанні його прізвища. Провести виправлення описки та внести зміни до трудової книжки не можливо, оскільки підприємство, що видало трудову книжку знаходиться на території Краснодарського Краю Російської Федерації. А тому він і звернувся до суду з даною заявою. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, Звенигородське обєднане УПФ Черкаської області подало до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності представника, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Заслухавши заявника, який не заперечує проти розгляду даної справи у відсутності представника заінтересованої особи, заслухавши свідків та вивчивши письмові докази справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] 27 лютого 1976 року закінчив Черкаський фінансовий технікум Будбанку СРСР за спеціальністю механізація обліку та обчислювальних робіт, що стверджується копією диплому серія Э-1 №111880 (а.с.13). Відповідно до наказу №2-к від 31.03.1976 року він був прийнятий на роботу бухгалтером до Армовірського відділення будбанку, де йому було видано трудову книжку серія БТ-1 №1414000, що стверджується копією трудової книжки (а.с.7-11). [PERSON] звернувся до УПФ з проханням видати перелік документів необхідних для послідуючого обрахунку та призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак при перевірці документів було виявлено неточності у паспорті, в трудовій книзі та в дипломі, а саме в написанні його прізвища. Завідувач відділу кадрів Армовірського відділення будбанку в трудовій книжці при написанні прізвища [PERSON] допустив помилку, на що він своєчасно не звернув уваги. Провести виправлення описки та внести зміни до трудової книжки не можливо, оскільки підприємство, що видало трудову книжку знаходиться на території Краснодарського Краю Російської Федерації. Той факт, що [PERSON], [INFO] належить трудова книжка серії БТ-1 №1414000 видана 31.03.1976 року на імя «Мошинец Петр Петрович» стверджується копією паспорта (а.с.4), копією свідоцтва про народження (а.с.6), копією трудової книги (а.с.7-11), копією свідоцтва про загальнообовязкове державне соціальне страхування (а.с.12) та копією диплома (а.с.13) та даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються\~\~нормами\~ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.\~\~ Відповідно до п.5\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази належності йому трудової книжки серії БТ-І №1414000 ти диплому серії Э-1 №111880, що є підставою для задоволення його заяви. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». А тому, суд вважає за необхідне встановити факт, що трудова книжка серії БТ-1 №1414000 видана 31.03.1976 року на імя «Мошинец Петр Петрович» належить [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO] та жителю [INFO] та встановити факт, що диплом серії Э-1 №111880, виданий 27.02.1976 року про закінчення Черкаського фінансового технікуму Будбанку СРСР виданий «Мошенцю Петру Петровичу» належить [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO] та жителю [INFO]. На підставі викладеного ст.256 ЦПК України та

Outcome: approved