Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Заявниця [PERSON] діючи в інтересах громадянки України [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO] року у віці 77 років у м. Торез, який є тимчасово окупованою територією України померла мати [PERSON] - [PERSON]. Так як все своє життя до моменту смерті мати мешкала у м. Торез, то лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 25.05.2016 року, яке видане за місцем смерті, має печатку, яка різниться із печаткою державних установ України. З метою реєстрації смерті [PERSON] вона звернулася до Володарського відділу ДРАЦС, але отримала відмову, оскільки нею надано документи, які не відповідають українському законодавству. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки с. Кошелівка Хмельницької області, громадянки України, померлої [INFO] року в м. Торез. Заявниця [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але в заяві просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи: Володарського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечував та просив справу розглянути без його участі. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у їх відсутність. Розглянувши письмову заяву представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.10.1959 року [PERSON] народилася [INFO] року та її матір'ю зазначена [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 20.11.1979 року [PERSON] 20.11.1979 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу отримала прізвище «[PERSON]», про що зроблено відповідний актовий запис № 1021. З копії дублікату лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.05.2016 року та копії довідки про причину смерті виданих на тимчасово непідконтрольній території України МЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тореза, амбулаторія № 3» вбачається, що [INFO] року в місті Торез Донецької області померла [PERSON], [INFO], причина смерті: хронічна судово-мозкова недостатність ІІІ стадії, церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ стадії. Згідно відмови Володарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 4/15.47-95 від 06.07.2016 року [PERSON], яка діє в її інтересах [PERSON], відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред'явлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Як встановлено судом лікарське свідоцтво про смерть було видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому зазначений медичний документ, що підтверджує факт смерті відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює будь-яких правових наслідків, в зв'язку з чим дружина померлого в інтересах, якої діє заявниця позбавлена можливості зареєструвати смерть свого чоловіка в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Володарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 257-1 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає наданий заявницею дублікат лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.05.2016 року, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], але при цьому не може визнати вказаний дублікат лікарського свідоцтва належним та допустимим доказом, оскільки він виданий органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що представнику доньки померлої, органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації смерті особи на території України, а в інший спосіб це зробити вона не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав доньки померлої особи, інтереси якої представляє заявниця, слід встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявниці свідоцтва про смерть. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявниці, суд не повертає сплачену її довірителем при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved