Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] року померла дружина її дядька - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Вирішуючи питання про прийняття спадщини, вона як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], у шестимісячний строк звернулася до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] з метою належного оформлення спадкових прав. Однак, нотаріус відмовив у вчиненні відповідної нотаріальної дії, обґрунтовуючи свою відмову неможливістю видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки у заповіті спадкодавець вказала дату її народження не [INFO] року, яка вказана у свідоцтві про народження та паспорті, а помилково [INFO] року. З вказаної підстави приватний нотаріус [PERSON] відмовила їй у видачі свідоцтва про спадщину. Для одержання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно пред'явити рішення про встановлення юридичного факту, а саме факту належності правовстановлюючого документу - заповіту, який надає їй право на спадкування. У зв'язку з чим вона звернулася до суду. В судове засідання заявник не з'явилася, представник заявника надав заяву про розгляд справи у його відсутність та прийняття рішення про задоволення заяви. В судове засідання заінтересована особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не з'явилася, надала лист про слухання справи за її відсутності, зазначила, що будь-яких заперечень та/або пояснень стосовно заяви не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] року. [PERSON] народилася в 1924 році, про свідчить свідоцтво про шлюб, який укладено з [PERSON]. 29.10.2011 року [PERSON] ([INFO]) склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-805. Згідно даного заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належну їй квартиру [ADDRESS], [PERSON]. Заповіт є чинним, не скасований. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. 04.04.2014 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON], заведено спадкову справу № 55939882. Як зазначає приватний нотаріус КМНО [PERSON], крім [PERSON], у строк, встановлений для прийняття спадщини заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців, та повідомлення суду про прийняття до розгляду справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не надходили. 13.10.2014 року приватний нотаріус КМНО [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видається можливим, у зв'язку з тим, що в заповіті дата народження [PERSON] вказана як [INFO] року, тоді як в паспорті та у свідоцтві про народження - [INFO] року. В суді було встановлено, що заявник з метою прийняття спадщини, як єдиний спадкоємець за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса, проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що у правовстановлюючому документі - заповіті на нерухоме майно дата народження [PERSON] вказана « [INFO] рік» замість « [INFO] рік». Відповідно до ст.256 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення факту від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного та

Outcome: approved