Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту спільного проживання однією сім`єю посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини є с. Великий Буялик Іванівського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Заявник разом з померлими проживали однією сім`єю з 20.06.2013 року без реєстрації, вели спільне господарство, вона піклувалася про нього, лікувала, сплачувала комунальні послуги. Враховуючи положення ст.1264 ЦК України, то заявник являється спадкоємцем четвертої черги за законом на спадкове майно, оскільки проживала разом з спадкодавцем до дня його смерті більше п`яти років. Однак, вирішити питання оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку заявник не може, оскільки на законному рівні не встановлено її належність до четвертої черги спадкоємця. Заявник у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на заявлених вимогах наполягав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши зазначені факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Заявник проживав разом з померлим з 20.06.2013 року по день його смерті, що підтверджується показами свідків, а саме [PERSON] та [PERSON] , що в письмовому вигляді підтвердили факт спільно проживання заявника та [PERSON] з початку 2013 року по день смерті останнього, лікувала його, займалася веденням господарства, оскільки були їх сусідами. Даний факт також підтверджується копія квитанцій про оплату комунальних послуг, довідками з лікарні. Також даний факт підтверджується довідкою виданою виконкомом Великобуялицької сільської рада Іванівського району Одеської області від 03.12.2018 року, відповідно до даної довідки заявник з 20.06.2013 року проживала, однак не була зареєстрована з померлим [INFO] року [PERSON] Згідно з дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини зверталася лише заявник, інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали з спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи положення ст.1264 ЦК України, суд прийшов до висновку, що заявниця являється спадкоємицею четвертої черги за законом на спадкове майно, оскільки проживав разом з спадкодавцем до дня її смерті з 2005 року, тобто більше п`яти років. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В тому числі суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення . Згідно з ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Факт, про вставлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки надає правові підстави для спадкування та від його встановлення залежить виникнення громадянських прав заявника. За таких обставин суд вважає за необхідне винести рішення, яким задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved