Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою до заінтересованих осіб, в якій просить звільнити комунальну установу «Панютинський психоневрологічний інтернат» в собі директора [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], від покладених на нього рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2012 року, по справі №2025/6829/2012, обовязків опікуна над недієздатним [PERSON], [INFO] та за поданням органу опіки та піклування призначити її опікуном недієздатного. Заявник в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Панютинської селищної ради м.Лозова Харківської області [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та не заперечували проти задоволення заявлених вимог заявника. Представник заінтересованої особи - комунальної установи «Панютинський психоневрологічний інтернат» [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та не заперечували проти задоволення заявлених вимог заявника. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Фрунзенського районного народного суду м.Харкова від 26.07.1988 року [PERSON] було визнано недієздатним (а.с.11). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2012 року над недієздатним [PERSON] було встановлено опіку та призначено його опікуном [PERSON] установу «Панютинський психоневрологічний інтернат» в особі директора [PERSON]Ф.(а.с.12-14). Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 04.01.2013 року. Згідно наказу [PERSON] установи «Панютинський психоневрологічний інтернат» №70/1 від 09.07.2014 року [PERSON] було звільнено з посади директора установи, який самоусунувся від виконання обовязків опікуна (а.с.15). Як вбачається з листа директора [PERSON] установи «Панютинський психоневрологічний інтернат» [PERSON] №88 від 14.03.2015 року, підопічний [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні, зареєстрований та постійно проживає у [PERSON] установі «Панютинський психоневрологічний інтернат», за адресою: Харківська область, м.Лозова. смт.Панютине, вул.Івана Середи, 10. Батьків, дітей, родичів та інших близьких йому осіб, які виявили бажання статит опікуном, не має (а.с.16). Згідно довідки [PERSON] установи «Панютинський психоневрологічний інтернат» №87 від 14.03.2015 року, [PERSON] з 01.07.2014 року, згідно наказу №67, працює в [PERSON] установі «Панютинський психоневрологічний інтернат» на посаді соціального працівника. В установі працює з 29.09.1995 року (а.с.22). Згідно висновку Виконавчого органу опіки та піклування Панютинської селищної ради від 06.03.2015 року, заявник [PERSON] має можливість виконувати обовязки опікуна (а.с.23). Статтями 63 і 64 Цивільного кодексу України встановлено вимоги та обмеження щодо призначення опікуна. Зокрема, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При цьому опікуном не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Водночас стаття 66 Цивільного кодексу України передбачає, що спеціальний заклад здійснює опіку над фізичною особою, яка перебуває у цьому закладі та якій не призначено опікуна. З листа-розяснення заступника міністра Міністерства соціальної політики України [PERSON] №5526 від 12.05.2015 року, отриманого на запит суду щодо здійснення опіки над повнолітніми особами спеціальними закладами, вбачається, що законодавством не передбачено прийняття рішення суду щодо призначення спеціальних закладів, їх адміністрацій чи посадових осіб опікунами недієздатних осіб чи покладення на спеціальні заклади або конкретних працівників цих закладів (із чи без зазначення їх посад) завдань щодо здійснення опіки над такими недієздатними особами. Також на законодавчому рівні не закріплено обмежень щодо призначення фізичної особи опікуном у звязку з тим, що вона є працівником тієї чи іншої установи, підприємства чи організації, у тому числі закладу охорони здоровя, закладу соціального захисту населення тощо. У цьому контексті акцентують увагу, що прийняття судами рішень щодо призначення спеціальних закладів, їх адміністрацій чи посадових осіб опікунами суттєво ускладнює здійснення опіки та піклування завдань щодо опіки над недієздатними особами, у тому числі в питаннях звітування, надання дозволів на вчинення правочинів від імені недієздатних осіб тощо, а також може призвести до зловживань у цій сфері. Що стосується механізму здійснення спеціальними закладами опіки над недієздатними особами, у тому числі отримання та розпорядження їх доходами, то, на жаль, на сьогодні на законодавчому рівні його не регламентовано. Водночас, враховуючи практику, спеціальні заклади здійснюють опіку над недієздатними особами в межах визначених за ними повноважень і з урахуванням прав та обов'язків, які покладаються законодавством на опікунів (у тому числі, щодо дбання про збереження та використання майна підопічного в його інтересах (частина перша статті 72 ЦКУ, підпункт 4.2 пункту 4 Правил); самостійного здійснення витрат, необхідних для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, доходів від майна підопічного тощо (частина третя статті 72 ЦКУ, підпункт 4.9 пункт 4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 за № 387/3680). Питання призначення недієздатним особам, які перебувають на повному державному утриманні, пенсій і державних соціальних допомог та їх отримання регулюються спеціальним законодавством (для прикладу, закони України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» і «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», наказ Мінпраці України, Мінфін України, МОЗ України від 30.04.2002 № 226/293/169 «Про затвердження Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», постанова Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тощо (а.с.47-48). Згідно п.п.3.6 п.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сімї та молоді Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров'я України Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26.05.99 року, які 17.06.1999 року зареєстровані в Міністерстві юстиції України за N 387/3680, якщо над дітьми, які виховуються у навчально-виховних закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, особами, які потребують опіки (піклування) і влаштовані у відповідні лікувальні установи чи установи соціального захисту населення, опікуни (піклувальники) не призначені, то виконання обовязків опікунів і піклувальників від імені держави здійснюють ці установи в особі керівників цих установ. Відповідно до ч.1 ст.66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, якій не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки спеціальні заклади здійснюють опіку над недієздатними особами в межах визначених за ними повноважень і з урахуванням прав та обовязків, які покладаються законодавством на опікунів (самостійного здійснення витрат, необхідних для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, доходів від майна підопічного тощо), а прийняття судом рішення щодо призначення спеціальних закладів, їх адміністрацій чи посадових осіб опікунами може суттєво ускладнити здійснення опіки та піклування, завдань щодо опіки над недієздатними особами, у тому числі в питаннях звітування, надання дозволів на вчинення правочинів від імені недієздатних осіб тощо, а також може призвести до зловживань у цій сфері. Крім цього законодавством не передбачено прийняття рішення суду щодо призначення спеціальних закладів, їх адміністрацій чи посадових осіб опікунами недієздатних осіб чи покладення на спеціальні заклади або конкретних працівників цих закладів завдань щодо здійснення опіки над такими недієздатними особами. Згідно ч.7 ст.235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed