Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], яка на день смерті проживала [INFO] і померла 15 березня 2016 року. В обґрунтування заявлених вимог пояснює, що вона до недавнього часу проживала в [INFO], проте була вимушена переїхати до селища Шевченкове Харківської області, де на даний час мешкає разом зі своєю сімєю. Мати заявника [PERSON] померла 15 березня 2016 року в м. Брянка Луганської області, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть. При зверненні до Шевченківського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області, заявник отримала відмову в проведенні реєстрації, так як лікарське свідоцтво про смерть видане Брянківською міською лікарнею не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя від 08 серпня 2006 року № 545. Встановлення факту смерті [PERSON] є необхідним для можливості реалізувати свої права як спадкоємиці, а тому заявник змушена звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. В судовому засіданні заявник і її представник наполягали на задоволені заяви в звязку з неможливістью державної реєстрації смерті матері заявника в адміністративному порядку . Заінтересована особа по справі - представник Шевченківського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області у судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечують (а.с.16). Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідка дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного: У відповідності до ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів. Заявник по справі [PERSON] до недавнього часу проживала в [INFO], проте була вимушена переїхати до селища Шевченкове Харківської області, де на даний час мешкає разом зі своєю сімєю, що підтверджується копією довідки № [NUMBER] від 10.04.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про народження серії ІV-УР № 074421 від 03.04.1961 року, заявник по справі являється рідною донькою [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с.6). Мати заявника [PERSON], [INFO] померла 15 березня 2016 року в м. Брянка Луганської області, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть за № 73 від 16.03.2016 року на підставі Наказу Мінздрава ЛНР (а.с.3). Для реєстрації смерті матері заявника по справі та отримання свідоцтва про смерть остання звернулася до Шевченківського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області, проте отримала відмову в проведенні реєстрації, так як лікарське свідоцтво про смерть видане Брянківською міською лікарнею не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя від 08 серпня 2006 року № 545 (а.с.5). Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Брянка Луганської області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не змінює особою документів, що видаються цим органом, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. У відповідності до статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, про які повідомила і підтвердила заявниця, її показання відповідають письмовим доказам і не протирічать обставинам, про які говориться в зібраних по справі матеріалах.

Outcome: approved