Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Заявник звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області із зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та іншого майна. В період з 2015 року заявник мешкала разом зі своєю матір`ю в квартир, яка належить їй та розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона потребувала постійного догляду. 09.10.2020 року заявник звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, однак їй було відмовлено у вчинені вказаної нотаріальної дії, оскільки нею не подану вказану заяву у встановлений законом шестимісячний строк, а також через відсутність доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що заявник проживала разом зі спадкодавцем без реєстрації за вищезазначеною адресою, однак оформити свої спадкові права у позасудовому порядку не має можливості, просила суд встановити факт постійного проживання її як спадкоємця разом зі спадкодавцем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з січня 2015 року на час відкриття спадщини [INFO] . В підготовче судове засідання заявник не з`явилася, її представник надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі заявника та її представника. В підготовче судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Таким чином, окреме провадження здійснюється судом у формі цивільного процесу із певною єдністю позовного та окремого проваджень. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а такожсудом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що задоволення заяви суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає можливим задовольнити заяву. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянки України (а.с.19). [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 79, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.07.1967 року Новодружеським міським бюро ЗАГС Лисичанського району Луганської області (а.с.5). [INFO] померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 108, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.11.2019 року виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області (а.с.4). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-388, спадкова справа № 1017 за 1996 рік, посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори, спадкоємицею майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина [PERSON] , вказане спадкове майно складається з Ѕ частки трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.7). На праві спільної часткової власності, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] та [PERSON] , кожному по Ѕ частки, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.03.1994 року (а.с.20). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.10.2020 року № 514/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з не подачею заяви про прийняття спадщини, у встановлений законом шестимісячний строк, за місцем відкриття спадщини, та відсутністю доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.9). [PERSON] , [INFO] , мешкала за адресою: [ADDRESS] , уклала декларацію про вибір лікаря з лікарем загальної практики - сімейним лікарем КНП «ЦПМСД» Рубіжанської міської ради, потребувала постійного догляду, що підтверджується інформацією, наданою Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради Луганської області від 19.11.2020 року № 01-26-366 (а.с.10). Актом про встановлення фактичного місця проживання від 22.01.2021 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] з 2015 року по день своєї смерті [INFO] разом зі своєю дочкою [PERSON] (а.с.18) Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона після смерті спадкодавця зможе реалізувати своє право на оформлення спадщини. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті, а також судом розглянуто всі матеріали справи, якими доведено факт постійного проживання заявника разом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час її смерті [INFO] , суд прийшов до висновку, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved