Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті м. Донецьк Донецька область, Україна. В своїй заяві [PERSON] посилається на те, що вона є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджує свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заява мотивована тим, що [PERSON] , помер [INFO] , в м. Донецьк Донецької області, що підтверджується довідкою про причину смерті та свідоцтвом про смерть. При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для отримання свідоцтва про смерть заявниці було відмовлено, оскільки надані для реєстрації смерті документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В судове засідання заявниця не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просила провести розгляд справи без її участі, підтримала свою заяву і просила задовольнити. Заінтересована особа повідомлена про час, дату і місце судового розгляду належним чином, надала суду письмову заяву в якій просила розглядати справу без її участі. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року зі змінами (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2018 року № 410-р), місто Донецьк Донецької області входить до цього переліку і є тимчасово окупованою територією. Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Як вбачається з матеріалів справи, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки заявницею для підтвердження цього факту пред`явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд встановив, що заявниця, [PERSON] , є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місця проживання якої визначене за адресою: [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] є громадянкою України, уродженкою д. Камено Кун`їнського району Псковської області відповідно до паспорта серії [NUMBER] , виданого Кіровським РВ ДМУ МВС України в Донецькій області 19 серпня 2000 року. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Факт родинного зв`язку заявниці з померлим підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25.09.1959 року, відповідно до якого [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1864. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, було укладено шлюб між [PERSON] , 1935 року народження, та [PERSON] , 1938 року народження, серія [NUMBER] про що було зроблено відповідний актовий запис № А-546, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , був громадянином України, уродженцем м. Донецьк, відповідно до паспорта серії [NUMBER] виданого Брянківським МВ УМВС України в Луганській області 04 лютого 2003 року. Таким чином, судом встановлений родинний зв`язок між заявницею та померлою особою і встановлено, що померлий є сином заявниці. Як вбачається з так званого свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Кіровським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції невизнаної та самопроголошеної Донецької Народної Республіки від 06.06.2018 року, [PERSON] помер [INFO] , в м. Донецьк. Згідно наданої заінтересованою особою інформації станом на день розгляду справи в суді відсутній актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. В матеріалах справи також містяться копії так званого лікарського свідоцтва про смерть № 2179 [PERSON] від 06.06.2018 року та копія так званої довідки про причину смерті № 2179 [PERSON] від 06.06.2018 року виданих на території невизнаної та самопроголошеної Донецької Народної Республіки. Згідно наданих пояснень заявника, інших письмових доказів, судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] знаходився м. Донецьк та помер в м. Донецьк Донецької області, Україна. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , [INFO] в м. Донецьк Донецької області, Україна, оскільки наведені заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявниці, [PERSON] , так як дозволить використати право на реєстрацію смерті сина, [PERSON] на отримання свідоцтва про його смерть встановленого зразку, видане відповідним державним органом України. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Згідно зі ст. 319 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved