Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить: встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Кривий Ріг , Дніпропетровська область, який помер в травні 2019 року в м. Ахтубинськ, Астраханська область , Російська Федерація , про що 23 травня 2019 року складено актовий запис про смерть №170199910001700271001 Кіровським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. В обґрунтування вимог заяви [PERSON] вказала, що вона є матір`ю [PERSON] , який помер в травні 2019 року в м. Ахтубинськ, Астраханська область, Російська Федерація та похований у пгт. Кіровське Республіки Крим. Свідоцтво про смерть їй видано Кіровським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, яким і складено актовий запис про його смерть. Зазначене свідоцтво видане органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому вважається недійсним і не створює правових наслідків. З метою офіційної реєстрації факту смерті сина вона звернулася до Саксаганського районного у м. Кривому Розі відділу ДРАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області, однак отримала відмову. Оскільки зареєструвати факт смерті сина [PERSON] на території України в позасудовому порядку вона не має можливості, тому вимушена звернутись до суду. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала повністю. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, заперечень по справі не має. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з п.1 ч.1 статті 3 Закону, тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Частиною 1 статті 4 Закону передбачено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною другою статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності з ч.ч.3, 4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Як слідує з ч.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.7 глави 5 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про його народження. У травні 2019 року у м. Ахтубинськ Астраханська область, Російська Федерація [PERSON] помер. Актовий запис про смерть №170199910001700271001 від 23 травня 2019 року складено Кіровським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, яким і видано свідоцтво про смерть [PERSON] . З огляду на те, що вказаний орган створений та діє на тимчасово окупованій території, тому видане ним свідоцтво про смерть [PERSON] в розумінні ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним та не створює правових наслідків на підконтрольній Україні території, що позбавляє [PERSON] , яка є громадянкою України та матір`ю померлого, можливості отримати свідоцтво про смерть свого сина. Такими чином, за відсутності належних документів, визначених п.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18.10.2000 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] , окрім як після встановлення у судовому порядку факту його смерті. Враховуючи, що пред`явлена заявницею вимога про встановлення факту смерті [PERSON] має для неї юридичне значення, іншої можливості підтвердити факт смерті сина вона не має, в той час такий факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду,тому суд вважає за можливе заяву задовольнити та встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. На підставі ч.4 ст.317 ЦПК рішення суду допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України понесені заявницею судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають. Від сплати судового збору заявник звільнена на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved