Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Заявник у червні 2017 року звернувся до суду із указаною заявою, яку мотивував тим, що у період з 1983 по 1999 роки він працював у Півненківськомуцукрокомбінату на посаді тракториста в Криничанському відділенні. У наказах по підприємству його імя та по-батькові було вказано скорочено ініціалами без розшифровки. На цей час [PERSON] готує документи для отримання пенсії і для цього у державному архіві отримав довідку № 123 від 27.03.2017 року за час роботи та про періоди перебування у відпустці. Під час звернення до управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі для призначення пенсії йому в усному порядку відмовили у прийнятті документів у звязку з тим, що в архівній довідці на його імя зазначено імя та по-батькові без розшифровки та рекомендували звернутися до суду.Указані невідповідності перешкоджають заявнику у призначенні пенсії, іншого шляху підтвердити періоди перебування у відпустці у заявника не має, оскільки підприємство ліквідовано. Посилаючись на указані обставини, заявник просить суд установити факт, що правовстановлюючий документ архівна довідка № 123 від 27.03.2017 року, видана комунальною установою «Тростянецький районний трудовий архів» належить йому [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO]. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити, пояснив суду, що установлення факту належності архівної довідки необхідно йому для призначення пенсії на пільгових умовах, на яку він має права у звязки із роботою трактористом, оскільки постійно був залучений до сільськогосподарських робіт. У Криничанському відділенні у тракторній бригаді інших працівників з таким же імям прізвищем та по-батькові як у заявника не було. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання. Управління подало заяву про розгляд справи без участі його представника, проти задоволення заяви не заперечило. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] звернувся до управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі для призначення пенсії. Під час огляду документів а архівній довідці № 123 від 27.04.2017 року спеціалістом управління було виявлено, що в документі не розшифровано імя та по батькові особи, у звязку з тим що у наданих документах які підтверджують страховий стаж виявлено невідповідності, заявнику було повернуто їх на дооформлення. Пенсія [PERSON] не призначалася. Заслухавши пояснення заявника,дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з таких мотивів. Відповідно до пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якщо ім'я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім'ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Судом установлено, що відповідно до паспорту прізвищем, імям та по-батькові заявника є «Овчаренко Борис Дмитрович», який народився 30 січня 1962 року у с. Станова Тростянецького району Сумської області (а.с. 6). Відповідно до записів трудової книжки № 6635338, заведеної 01.08.1980 року на імя «Овчаренко Борис Дмитрович», [INFO], останній з 17.08.1983 по 20.03.1999 року працював трактористом Криничанського відділення Півненківськогоцукрокомбінату. В архівній довідці комунальної установи «Тростянецький районний трудовий архів» від 27.03.2017 року № 123, виданої [PERSON] у наказах з особового складу Півненківського цукрокомбінату, Відкритого акціонерного товариства «Півненківський цукровий завод» за 1983-1998 роки, Відкритого акціонерного товариства Півненківського бурякорадгоспу за 1999 рік у наказах про надання відпустки імя заявника вказувалося «[PERSON]Д.» без розшифровкиімені та по-батькові. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показав, що працював разом із заявником тривалий час ще з часів Радянського союзу в одній тракторній бригаді Криничанського відділення Півненківськогоцукрокомбінату, інших працівників на підприємстві з іменем тотожним заявнику не було. У цьому відділенні [PERSON] пропрацював тривалий час понад 10 років поки цукрокомбінат не був ліквідований. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показав, що працював разом із заявником. У Криничанському відділенні свідок почав працювати значно раніше за [PERSON], який прийшов працювати у тракторну бригаду з 1983 року і постійно без будь-яких перерв працював трактористом, задіяним у польових роботах. Інших працівників на підприємстві з іменем тотожним заявнику не було. Таким чином, дослідивши указані докази, показання свідків, судом установлено, що відомості, зазначені в архівній довідці узгоджуються із періодами трудової діяльності заявника у Півненківському цукрокомбінаті, Відкритому акціонерному товаристві «Півненківський цукровий завод»,Відкритому акціонерному товаристві Півненківського бурякорадгоспу, які викладені у трудовій книжці та узгоджуються із поясненнями свідків. У судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що через скорочення у написанні імені та по-батькові заявника у правовстановлюючих документах, на підставі яких йому має бути здійснено призначення пенсії за віком на пільгових умовах у [PERSON] виникають перешкоди у реалізації ним права на призначення указаної пенсії. Оскільки внести виправлення у первинні документи, які зберігаються у комунальній установі «Тростянецький районний трудовий архів» неможливо, підприємство на якому заявник працював уже ліквідовано, заявник обґрунтовано звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що є підстави для ухвалення рішення про встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу, зазначеного у заяві. Заявник в ході розгляду справи подав клопотання про повернення суми зайво сплаченого судового збору в розмірі 320 грн. Вирішуючи указану заяву, суд виходить з таких мотивів. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 частини 2 статті 4 ЗаконуУкраїни «Про судовий збір» за подання фізичною особою заяви у справах окремого провадження сплачується судовий збір в розмірі 0,2розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. На час звернення [PERSON] судовий збір за подання заяви у справах окремого провадження становив 320 грн. (1600 грн. х 0,2). Відповідно до квитанції відділення «Укрпошта» від 01.06.2017 року [PERSON] за подання до Тростянецького районного суду Сумської області заяви сплатив 640 грн. 00 коп. (а.с.4). Отже, заявник при зверненні до суду вніс судовий збір у більшому розмірі, ніж установлено законом. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З огляду на подання [PERSON] відповідного клопотання відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення та повернення заявнику надміру сплаченої суми судового збору в розмірі 320 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved