Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем - [PERSON] , яка є його матір`ю та померла [INFO] . На обґрунтування своїх вимог, заявник зазначив, що матір до січня 2016 року проживала за місцем її реєстрації, у будинку, який розташований в [ADDRESS] . З січня 2016 року по день смерті матері, остання прожила у його (заявника) будинку, який розташований у тому самому селі Молниця, Герцаївського району, Чернівецької області. У травня 2020 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що фактично прийняв спадщину, оскільки проживав із матір`ю на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців не має, так як батько - [PERSON] помер задовго до смерті матері - [INFO] , а рідний брат - [PERSON] , помер [INFO] . Разом із тим, внаслідок відсутності доказів його постійного проживання за місцем відкриття спадщини, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину по смерті матері. Тому, просив суд, встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. У своєму поясненні послався на те, що його матір [PERSON] була зареєстрована та прожила в [ADDRESS] . У вказаному господарстві також до часу смерті проживали: батько - [PERSON] , який помер 1993 року та рідний брат - [PERSON] , який помер у травні 2020 року . Через похилий вік та незадовільний стан здоров`я матері, вона потребувала стороннього догляду. Так як брат [PERSON] , зловживав спиртними напоями й не дбав про утримання будинку, зокрема його опалення на період зими, а сам він не мав можливості щодня навідувати матір за місцем проживання, то у січні 2016 року за домовленістю із дружиною [PERSON] , забрали матір до їх господарства, за якою здійснили догляд до часу смерті, звідки й поховали. У будинку де була зареєстрована матір, залишився проживати його брат [PERSON] , який помер [INFO] . Інших братів та сестер окрім останнього у нього не має. У травні 2020 року звернувся до нотаріуса за для оформлення спадщини вважаючи себе єдиним спадкоємцем після смерті матері та брата. Втім, за повідомленням нотаріуса, його брат [PERSON] , за життя також звернувся до нотаріуса за для оформлення спадщину після смерті матері. Окрім того виявилося, що у спірному будинку зареєстрована особа на прізвище [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , яка, як йому відомо допомагала братові по господарству, проте одруженні не були і спільних дітей в них також не мбуло. Оскільки його матір, [PERSON] з січня 2016 року по день її смерті проживала у його житловому будинку, брат який хоч і звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини помер, дітей в нього не було й не був одружений, то заявник вважає себе єдиним спадкоємцем після смерті останніх. Тому, просив задовольнити його заяву, так як встановлення даного факту йому необхідно для оформлення спадщини. Представник [PERSON] підтримав заявлені вимоги заявника та просив їх задовольнити з підстав на яких послався заявник. Заінтересована особа - Герцаївська міська рада Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення вимог заявника не заперечують. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, допитавши свідків та вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. [INFO] в с. Молниця Герцаївського району Чернівецької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.07). Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст. 1216, 1218 ЦК України). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо померлої [PERSON] , остання постійно була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , про що свідчить довідка Молницького старостинського округу № 2 Герцаївського району, Чернівецької області № 900 від 25 липня 2018 року (а.с. 31). Відповідно до довідки № 901 від 25 липня 2018 року Молницького старостинського округу №2 Герцаївського району, Чернівецької області на момент смерті [PERSON] , разом із нею у домоволодінні що в [ADDRESS] , проживав її син [PERSON] , [INFO] (а.с. 32), який 25 липня 2018 року звернувся до приватного нотаріуса Герцаївського нотаріального округу Чернівецької області Єнакаке Ю.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.28). [PERSON] , тобто заявник, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , 26 травня 2020 року, тобто після спливу шестимісячного строку який встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с.35). Звертаючись до суду з цією заявою, заявник на обґрунтування своїх вимог послався на те, що його матір, [PERSON] з січня 2016 року по день смерті постійно проживала у його житловому будинку за адресою : с. Молниця, Герцаївського району, Чернівецької області, за якою він доглядав разом із дружиною та надавав необхідну допомогу. Обставини того, що [PERSON] останні роки до моменту смерті проживала у будинку заявника за якою доглядав останній та члени його родини, суду підтвердили свідки : [PERSON] - дружина заявника, [PERSON] - донька заявника, [PERSON] - сусідка заявника, [PERSON] - староста с. Молниця Герцаївського району. Свідок [PERSON] суду показала, заявник приходиться братом її цивільного чоловіка - [PERSON] , з яким прожили у цивільному шлюбі більше 25 років та мають спільну доньку - [PERSON] . Оскільки на нас народження доньки, її попередній шлюб не був офіційно розірвано, то батьком доньки був зареєстрований її перший чоловік - [PERSON] . Так як в неї є власне господарство, то час від часу вони жили разом, як у її господарстві, так і у господарстві за місцем проживання [PERSON] . На час смерті [PERSON] вона знаходилася за кордоном. По приїзду додому, далі співмешкала із [PERSON] за яким доглядала до часу смерті, через його хворобу, а також здійснила його похорони. За спірним господарством з часу смерті [PERSON] й по нині доглядає вона разом із донькою, яка у свою чергу звернулася до суду із позовом про визнання померлого її батьком. Згідно з даними погосподарської книги Молницької сільської ради, Герцаївського району, Чернівецької області, головою домоволодіння за № 2041, яке розташоване в [ADDRESS] значилися до дня смерті [PERSON] . Окрім останньої, у домоволодінні зареєстровано місце проживання [PERSON] - як сина та [PERSON] яка була зареєстрована у спірному господарстві 29.04.2020 року (а.с. 18-19). Через розбіжності щодо місця реєстрації (проживання) заявника по відношенню до місця реєстрації спадкодавця - його матері та пов`язаним із цим, пропуск заявником строку для прийняття спадщини, нотаріусом за постановою від 01 червня 2020 року відмовив заявнику у видачі свідоцтва по право на спадщину за законом на майно [PERSON] (зворот а.с.39-40). Оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд знаходить встановленим, що [PERSON] постійно проживала у своєму домоволодінні за зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] , а з січня 2016 року по день смерті проживала у господарстві сина [PERSON] , тобто заявника. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. У пункті 1.12 пункту 1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зазначено, що місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до частин першої, шостої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пунктом 1.12 пункту 1 глави 10 розділу ІІ Порядку, місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Верховний Суд у своїй постанові від 23.12.2019 (справа № 303/1816/17) зауважив, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Вказаний висновок Верховного Суду відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суду необхідно встановити, зокрема, місце проживання спадкодавця на день його смерті; чи було для спадкодавця це місце постійним або переважним місцем його проживання (ст. 29 ЦК України) або тимчасовим; чи проживав спадкоємець разом із спадкодавцем до його смерті; характер та період проживання спадкоємця із спадкодавцем. Відповідно до положень статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 83 ЦПК. Ураховуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, суд доходить висновку, що матір заявника [PERSON] , в силу віку та хвороби тимчасово проживала за місцем проживання заявника. Характер стосунків які складися між [PERSON] зі своєю матір`ю зводяться до її матеріальної підтримки та догляду за нею. Такі обставини, не можуть слугувати доказом постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Сам факт проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця правового значення для суті спірних правовідносин не мають, оскільки предметом доказування є передбачений ст. 1268 ч. 3 ЦК України факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не навпаки. Приймаючи до уваги, що факт який просить встановити заявник не доведений у спосіб передбачений законом, то відсутні й підстави для задоволення його заяви. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1268 ЦК України,

Outcome: dismissed