Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Заявники звернулись з заявою, в якій просять встановити факт народження дитини, посилаючись на те, що [INFO] в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим в них народився син [PERSON], підтвердженням чого є Медичне свідоцтво [NUMBER], видане пологовим будинком № 1 13 листопада 2014 року . 18.11.2014 року відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, на підставі вищевказаного медичного свідоцтва , видано свідоцтво про народження 12.11.2014 року [PERSON], [NUMBER]. В грудні 2014 року вони повернулись до м. Лисичанська, де проживають постійно та звернулись до Управління праці та соціального захисту населення для оформлення допомоги при народження дитини, але отримали відмову з посиланням на не відповідність наданих документів чинному законодавству України, видачею свідоцтва про народження на тимчасово окупованій території, яке є недійсним і не створює правових наслідків. Тому державна реєстрація народження сина заявників на теперішній час згідно діючому законодавству не проведена у зв»язку з відсутністю документа закладу охорони здоров»я або медичної консультаційної комісії , що підтверджує факт народження . У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву, просила її задовольнити. Пояснила, що у зв»зку з тяжким станом проходження вагітності вона перебувала на стаціонарному лікуванні в м. Лисичанську, а потім в м. Луганську. У зв»язку з початком бойових дій в м. Луганську разом з чоловіком виїхали до м. Сімферополя, де вона продовжували перебувати у лікарні до дня пологів. [INFO] в неї народився син [PERSON], вагою 4 кг. У зв»язку з народженням там же було проведено реєстрацію дитини та видане свідоцтво про його народження, заведена медична картка на дитину. 21.12.2014 року вони повернулись разом з чоловіком та дитиною до м. Лисичанська, де раніше проживали. УПЗСН відмовилось призначати їм допомогу при народженні дитини, пояснивши, що свідоцтво про народження, видане на тимчасово окупованій території і на підконтрольній території України є недійсним. Тому просила встановити факт народження її сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав подану заяву, просив її задовольнити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у заяві, підтвердив пояснення дружини, про що надав суду відповідні докази. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Суд досліджує надані докази: копія паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON], копія паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON], копія свіотцва про шлюб, копія свідоцтва про народження [PERSON], копія медичного свідоцтва про народження [NUMBER], довідка ЛКП «Паспорта служба», копія листа УПСЗН, мед.документація по вагітності заявниці, копія лікарняного листа , копія історії розвитку дитини. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особа, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 256 п.7) ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.7 ч.1 «Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року» дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 13 п.4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров»я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про становлення фату народження. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 серпня 2009 року, актовий запис № 412 ( а.с.8). У зв»язку з ускладненням вагітності заявниця була направлена на госпіталізацію до перинатального центру м. Луганська 24.04.2014 року ( а.с.19-21), а у зв»язку з проведенням на території Луганської області АТО, знаходилась на лікуванні у перинатальному центрі м. Сімферополя АР Крим ( а.с.22-23). Відповідно до медичного свідоцтва про народження [NUMBER] від 13 листопада 2014 року, виданого міським пологовим будинком № 1 м. Сімферополя( вул. Воровського 8) підтверджено, що у громадянки [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] у міському клінічному пологовому будинку № 1 народився : [INFO], година 17-15, хлопчик, вагою 4000грамів (а.с.10). Факт народження дитини також підтверждено свідоцтвом про народження дитини, виданого на тимчасово окупованій території України ( а.с.9), випискою № 1695 з медичної картки стаціонарного хворого ( а.с. 25) та історією розвитку дитини ( а.с. 28-36). Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлений факт народження дитини [PERSON], [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved