Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій ставить питання про встановлення факту смерті 21.02.2016 року сестри [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що її сестра [PERSON], [INFO], мешкала в м.Ясинувата Донецької області, та 21.02.2016 року померла в дорожній лікарні м.Ясинувата. Оскільки лікарське свідоцтво про смерть було зареєстровано на тимчасово непідконтрольній території України, просить суд встановити факт смерті сестри. Заявник [PERSON] наполягала на задоволенні заявлених вимог, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиціїу судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення рішення. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до абзацу другого ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Родинні відносини між померлою та заявником підтверджено наданими матеріалами справи. Згідно до п.13 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Судом встановлено, що органом реєстрації актів було надано розяснення заявнику з приводу відмови у видачі свідоцтва про смерть, посилаючись на те, що медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово непідконтрольній території України вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть, тобто будь який акт, виданий такими органами, є недійсним і не створює правових наслідків. Єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. Як встановлено в судовому засіданні, факт смерті [PERSON], [INFO], померлої 21.02.2016 року у м.Ясинувата Донецької області, підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №16 від 22.02.2016 року (а.с. 8). Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факт смерті. Судом встановлено, що у відповідності до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.Ясинувата відноситься до міст у Донецькій області, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об'єктивні перешкоди. За таких обставин, необхідно встановити факт смерті 21.02.2016 року [PERSON], [INFO], у м.Ясинувата Донецької області.

Outcome: approved