Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Заявники, [PERSON] та [PERSON], звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що 18 серпня 2012 року вони зареєстрували шлюб. Від їхнього шлюбу вони мають дитину: [PERSON], народженого [INFO] року. Спільне життя у них не склалося. Проживши разом декілька років, вони усвідомили, що більше не мають можливості і бажання проживати разом в шлюбі. На сьогодні в них зовсім протилежні погляди на сімейне життя та різні інтереси. Вони намагалися всіма силами зберегти сім'ю, але їм це не вдалося. Вони переконалися, що є зовсім різними людьми і тому в їхніх інтересах і в інтересах їхньої дитини вони вирішили розірвати шлюб. Заявник, [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі, в якій просив розглянути справу без його участі, підтримує заяву про розірвання шлюбу в повному обсязі. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив суду, що сторони не проживають спільно з жовтня 2014 року. [PERSON] наразі проживає спільно з іншою жінкою. Заявник, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримує заяву про розірвання шлюбу в повному обсязі. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив суду, що більше року сторони не проживають разом, спільного майна не мають, умови договору про сплату аліментів на дитину і участь у вихованні та утриманні дитини дотримуються та виконуються сторонами. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши зміст поданих сторонами заяв, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON], дошлюбне прізвище - [PERSON], зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї 18 серпня 2012 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 1251 (а.с.5) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з осені 2014 року, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Заявники категорично наполягають на розірванні шлюбу, переконані, що примирення з між ними не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Крім того, між заявниками укладено договір про сплату аліментів на дитину і участь у вихованні та утриманні дитини, яким сторонами було встановлено розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання їхнього малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] та визначено проживання дитини, участь у забезпеченні умов її життя того з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких заявники наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, а тому заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON] просив суд відновити дошлюбне прізвище заявника [PERSON] Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved