Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] \~помер 13 листопада 2015 року в м. Луганську Луганської області. На обґрунтування своїх вимог він посилається на те, що 13 листопада 2015 року у м. Луганську, помер його батько [PERSON], про що було видано лікарське свідоцтво про смерть № 277 від 13.11.2015. Вищезазначене лікарське свідоцтво про смерть, видане органом, який знаходяться на тимчасово окупованій території, тобто є недійсним та не створює правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі, тому позбавлений права отримати свідоцтво про смерть, а в подальшому допомогу на поховання, нараховану та невиплачену пенсію та оформити спадщину. Заявник в судове засідання не зявився, надав заяву, в котрій просить розглянути справу в його відсутність, на своїх вимогах наполягає. Заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заперечень проти задоволення вимог заявника немає. (а.с.41-42). Заінтересованої особа Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганськогму районі Луганської області в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заперечень проти задоволення заяви немає (а.с.43) Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК. Відповідно до ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю, заявник та заінтересовані особи, скористалися цим правом та заявили відповідні клопотання. Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованих осіб за наявними у справі документами. В силу положень ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши позовну заяву, письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Згідно паспорту\~ громадянина України серії ЕК № 873973 виданого Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області [PERSON], [INFO], є громадянином України, уродженець [INFO] та зареєстрований за адресою: [INFO]. (а.с.4). З лікарського свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON], [INFO], помер 13.11.2015 в кардіологічному диспансері м. Луганська Луганської області від гострого повторного інфаркта міокарда\~(а.с.8). Таким чином судом встановлено, що вищезазначене лікарське свідоцтво про смерть, видане органом, який знаходяться на тимчасово окупованій території, тобто є недійсними та не створює правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі, а тому заявник позбавлений права реалізувати свої права, зокрема отримати свідоцтво про смерть, допомогу на поховання, оформити спадщину тощо. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ст. 256 ч. 1 п. 8 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ст. 259 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту поданої [PERSON] заяви вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне йому для отримати свідоцтво про смерть, а в подальшому допомогу на поховання, нараховану та невиплачену пенсію та оформити спадщину. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати\~ на підставі ч.7 ст.235 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved