Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Заявники звернулися до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON] 06.04.2014 року було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис №344. 10.09.2015 року у них в шлюбі народилась дитина жіночої статі [PERSON] у м. Севастополі АР Крим, яка проживає на тимчасово окупованій території у АР Крим. На момент народження дитини територія АР Крим є окупованою Російською Федерацією і на її території немає жодного державного органу влади України у якому можна було б зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про народження українського зразка. У звязку з цим заявник звернувся до Відділу ДРАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні для проведення державної реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження, однак йому було розяснено працівниками РАЦСу і відмовлено з посиланням на те, що форма документу предявленого заявником не відповідає формі, визначеної наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. №545 зареєстрованим у Мінюсті України 25.10.2006року за №1150/13024, що видається закладами охорони здоровя. У звязку з вищевикладеним просить встановити факт народження дитини жіночої статі [PERSON], [INFO] у м. Севастополі АР Крим від матері [PERSON], [INFO] та батька [PERSON], [INFO]. Заявники [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду були своєчасно повідомлені належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України, від заявників на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Представник Відділу ДРАЦС Дніпровського районну у м. Херсоні в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. п. 1, 7 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», [PERSON] Крим - тимчасово окупована територія є невідємною частиною України з 20 лютого 2014 року та на територію якої, відповідно до ст. 4 вказаного Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-АС №042117 виданого 06.06.2014 року вбачається, що [PERSON],28.08.1987р.н. та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі 06.06.2014 року про що зроблено відповідний запис №344 в Книзі реєстрації шлюбів. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Сінкевич». Згідно наданого заявником свідоцтва про народження серія І-КМ №531210 виданого 18.09.2015 року вбачається, що у матері [PERSON], 10.09.2015 року у м. Севастополь АР Крим народилась дитина жіночої статі [PERSON]. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є , зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації батьківських прав відносно дитини жіночої статі, що народилась 10.09.2015 року, а відтак підстав для відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved