Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: - факт припинення трудових відносин між [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER] та ДП «Донецька залізниця» вагонне депо Дебальцеве-пасажирське (сортувальне), з 10.08.2014 року на підставі ст. 38 КЗпП в зв'язку неможливістю продовження роботи. а саме через зміну місця проживання; - встановити у [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], наявність трудового стажу на посаді оглядач вагонів, з 27.12.1982 року по 03.05.1983 року та з 06.06.1986 року по 09.08.2014 року, для зарахування в загальний трудовий стаж. Заява мотивована тим, що [PERSON] працював в ДП «Донецька залізниця» вагонне депо Дебальцеве-пасажирське (сортувальне) з 03.05.1983 року по 09.08.2014 року, з переривом на строкову військову службу, на посаді оглядача вагонів. Після початку військових дій терміново евакуювався з місця проживання - м.Дебальцеве Донецької області та переселився до м.Одеси. під час евакуації не встиг звільнитися з роботи. На даний час у заявника є право на пенсію за вислугу років. Однак, дана категорія пенсії вимагає підтвердження стажу роботи на певній посаді саме довідкою з місця роботи. Заявник отримати довідку не може через бойові дії на ст.Дебальцево Донецької залізниці. Факт перебування заявника на посаді оглядача вагонів частково підтверджується трудовою книжкою, витягом з реєстру індивідуальних відомостей про застраховану роботу. В судовому засіданні заявник підтримав заяву. До початку судового засідання представник заінтересованої особи надав суду письмові пояснення щодо того що заявник до Суворовського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м.Одесі за призначенням пенсії не звертався, рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років не виносилося. В судовому засіданні представник заінтересованої особи залишила задоволення заяви на розсуд суду. Судом встановлено: Факт знаходження заявника у трудових відносинах з ДП «Донецька залізниця» вагонне депо Дебальцеве-пасажирське (сортувальне) та перебування на посаді оглядача вагонів у період з 27.12.1982 року по 03.05.1983 року та з 06.06.1986 року по 09.08.2014 року, а також, факт припинення трудових відносин з зазначеним роботодавцем 09.08.2014 року, з підстав зміни місця проживання, підтверджується трудовою книжкою (а.с.4-6), витягом з реєстру індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.11-17) та ґрунтується на основі загальновідомого факта наявності бойових дій у місці розташування адміністративної будівлі ДП «Донецька залізниця» вагонне депо Дебальцеве-пасажирське (сортувальне). Згідно з ч.1ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч.2ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підстав іКонституції України гарантується. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно доч.1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Згідно з абз.2 ч.4 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Заявника взято на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.7), та 01.12.2014 року він працевлаштувався на роботу за новим місцем проживання. Враховуючи те, що заявник переселився з території проведення антитерористичної операції, не має можливості офіційно підтвердити припинення трудових відносин з незалежних від нього підстав, в порядку передбаченому зазначеними вище законодавчими актами, що позбавляє можливості зарахування попереднього стажу до загального стажу роботи та права отримувати пенсію, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved