Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 03 вересня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, що призвело до втрати любові та поваги один до одного, ці обставини перешкоджають подальшому існуванню подружжя, як повноцінного союзу жінки та чоловіка, тривалий час подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, переконані, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх спільним інтересам, як окремих осіб, що має для них істотне значення. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив розірвати шлюб, пояснив, що з 03 вересня 2004 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Однак, протягом тривалого часу сімейно-шлюбні відносини між подружжям припинено, вони проживають окремо, подальше збереження сім'ї стало неможливим, відновлювати сімейно-шлюбні стосунки наміру не мають та за обопільною згодою бажають розірвати шлюбу, оскільки вважають, що вони втратили почуття лобові один до одного, та як подружжя не мають майбутнього. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] заяву про розірвання шлюбу підтримав, з підставі викладених в поданій заяві та поясненнях наданих заявником [PERSON] в судовому засіданні, просив її задовольнити та розірвати шлюб. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, та поясненнях наданих заявником [PERSON] в судовому засіданні, просила розірвати шлюб, оскільки подружжя протягом тривалого часу сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, досягли згоди щодо поділу спільного майна та участі у виховання батьками їх малолітнього сина, та за їх спільною заявою, яка відповідає їх дійсній волі, просять розірвати шлюб. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], представника заявника [PERSON] _ [PERSON], заявника [PERSON] дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як визначено статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як роз'яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, з 03 вересня 2004 року подружжя перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, що стало підставою припинення сімейно-шлюбних відносин, тривалий час подружжя спільного господарства не ведуть, мають обопільне бажання розірвати шлюб на підставі спільно поданої заяви. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Стаття 109 Сімейного кодексу України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 31 січня 2014 року укладено Договір про поділ майна, що є спільною сумісної власністю подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Зубенко Т.І., за умовами якого між сторонами досягнуто згоди щодо порядку поділу рухомого та нерухомого майна придбаного під час спільного проживання. (а.с.3). 31 січня 2014 року укладено Договір про участь у виховання а утриманні дитини, а також про сплату аліментів, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Зубенко Т.І., за умовами якого між сторонами досягнуто згоди щодо порядку утримання та виховання їх спільного сина - [PERSON], [INFO], на умовах та в порядку визначеному вищевказаним договором. (а.с.4). Відповідно до ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення заявників [PERSON] та [PERSON] про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких подружжя наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, та відповідає їх дійсній волі, не зачіпає та не порушує їх особисті та майнові права, та права їх дитини. Подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, тривалий час подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, досягли спільної згоди щодо поділу майна та участі у виховані батьками дитини та сплати аліментів, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved