Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та просить: 1. встановити факт неправильності (неповноти) запису про національність [PERSON] в актовому записі про народження його сина - [PERSON] №973 від 26 грудня 1952 року; 2. зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни в актовий запис № 973 від 26 грудня 1952 року про народження [PERSON] , складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області у графі «національність батька» вказати «поляк» замість «українець»; 3. встановити факт неправильності (неповноти) запису про національність [PERSON] в актовому записі про шлюб -№1080 від 22 листопада 1975 року; 4. зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни в актовий запис № 1080 від 22 листопада 1975 року про шлюб, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області у графі «національність чоловіка» вказати «поляк» замість «українець»; 5. встановити факт неправильності (неповноти) запису про національність [PERSON] в актовому записі про народження його сина - [PERSON] №2339 від 14 жовтня 1977 року; 6. зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни в актовий запис № 2339 від 14 жовтня 1977 року про народження [PERSON] , складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області у графі «національність батька» вказати «поляк» замість «українець». Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , народився [INFO] в м. Луцьк Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 жовтня 1977 року. Відповідно до вказаного свідоцтва національність його батька [PERSON] - українець, матері [PERSON] - українка. Графи щодо національності дитини не має, оскільки в бланках свідоцтв про народження, які затверджені нормами діючого законодавства не передбачено такої графи як «походження» або «національність». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00032467175 від 08 вересня 2021 року щодо актового запису про народження [PERSON] № 2339, складеного 14 жовтня 1977 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області у розділі «Відомості про батька», а саме у графі щодо його національності зазначено -«українець», щодо національності матері вказано «українка», відомості про національність дитини відсутні. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00032312582 від 28 серпня 2021 року щодо актового запису про народження батька заявника - [PERSON] №973, складеного 26 грудня 1952 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області у розділі «Відомості про батька», а саме у графі щодо національності [PERSON] (дідуся заявника) зазначено -«українець», щодо національності матері вказано «українка», відомості про національність дитини відсутні. Заявник вважає, що дані [PERSON] про національність помилково записано невірно, оскільки зазначено «українець», хоча завжди національність сина записувалась по національності батька, а його батько поляк. [PERSON] стверджує, що його батьки, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) 22 листопада 1975 року уклади шлюб. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00032378612 від 02 вересня 2021 року щодо актового запису про шлюб № 1080, складеного 22 листопада 1975 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області у розділі «Відомості про чоловіка», а саме у графі щодо національності [PERSON] зазначено - «українець». Разом з тим, у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] графа для зазначення відомостей про національність не передбачена. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Дідусем заявника по лінії батька є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження батька заяника [PERSON] серії [NUMBER] від 26 грудня 1952 року. [PERSON] народився на території Польщі [INFO] в селі Ліпіна, гміни Скербешув, Замойського повіту, що підтверджується актом про народження №8 посвідченого православним ксьондзом Яном Антонюком. Його батьками були [PERSON] та [PERSON] . За національністю [PERSON] поляк, він сповідував римо-католицьку віру і проживав на території Польщі, досконало володів польською мовою, дотримувались культурних і релігійних традицій, етнічних особливостей поляків. Заявник зазначає, що його батько [PERSON] також вважав себе за національністю поляком, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, досконало володів польською мовою, дотримувався культурних і релігійних традицій, етнічних особливостей поляків. При цьому, проживав він в місті Луцьку. [PERSON] теж вважаю себе за національністю поляком, він також виховувався відповідно до польських традицій та звичаїв, яких продовжує дотримуватися, і ця культура є домінуючою в його сім`ї. Він святкує всі релігійні свята по римо-католицькому календарю і обряду, та все життя вважав себе поляком. При цьому, він народився та деякий час проживав в місті Луцьку. Стверджує, що близько двох років, він проживає у [ADDRESS] . В той же час, відповідно до відомостей з витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження [PERSON] та про народження [PERSON] та про шлюб батьків заявника Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області в графі національність батька та відповідно нареченого зазначено «українець» з власної ініціативи працівника, а не «поляк». Крім того, у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12 травня 1996 року Луцьким МУ УМВС України у Волинській області, інформація про національність особи відсутня. Вважаючи себе поляком, заявник бажає зберегти своє кровне коріння, з метою внесення відповідних виправлень до згаданих актових записів про шлюб, народження смерть, та для відновлення та офіційного підтвердження своєї належності до польської національності. Встановлення факту приналежності до польської національності йому необхідно для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження роду, цей факт має юридичне значення, оскільки згідно із Законом «Про карту поляка» від 07 вересня 2007 року, Законом «Про репатріацію» від 9 листопада 2000 року, ухвалених Сеймом Республіки Польща громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, може позбавити мене права скористатись вказаними правами. У зв`язку з відсутністю в документах заявника безпосередньої вказівки про приналежність до польської національності, він не можу повноцінно реалізувати свої права, зокрема потребу в отриманні Карти поляка для працевлаштування на території Польщі. Крім цього, заявник прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду, тому просить задовольнити його заяву. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05.10.2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Заявник та представник заявника у судове засідання не з`явилися. Однак у тексті заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення заявник просить здійснювати розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. Представники заінтересованих осіб Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні питання покладаються на думку суду. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в м. Луцьк Волинської області, його батьками зазначені: [PERSON] - українець, матері [PERSON] - українка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 жовтня 1977 року /а. с. 13/. 22 листопада 1975 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) уклади шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.11.1975 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00032378612 від 02 вересня 2021 року щодо актового запису про шлюб № 1080, складеного 22 листопада 1975 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області у розділі «Відомості про чоловіка», а саме у графі щодо національності [PERSON] зазначено - «українець». Разом з тим, у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] графа для зазначення відомостей про національність не передбачена /а. с. 12, 21-22/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а. с. 25/. Дідусем заявника по лінії батька є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження батька заяника [PERSON] серії [NUMBER] від 26 грудня 1952 року. [PERSON] народився на території Польщі [INFO] в селі Ліпіна, гміни Скербешув, Замойського повіту, що підтверджується актом про народження №8 посвідченого православним ксьондзом Яном Антонюком. Його батьками були [PERSON] та [PERSON] /а. с. 11, 19, 20/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00032467175 від 08 вересня 2021 року щодо актового запису про народження [PERSON] № 2339, складеного 14 жовтня 1977 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області у розділі «Відомості про батька», а саме у графі щодо його національності зазначено - «українець», щодо національності матері вказано «українка», відомості про національність дитини відсутні /а. с. 23/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00032312582 від 28 серпня 2021 року щодо актового запису про народження батька заявника - [PERSON] №973, складеного 26 грудня 1952 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області у розділі «Відомості про батька», а саме у графі щодо національності [PERSON] (дідуся заявника) зазначено -«українець», щодо національності матері вказано «українка», відомості про національність дитини відсутні / а. с. 24/. На даний час у заявника виник намір визнати свою національність по лінії батька, а будь-яких інших документів в підтвердження своє національності у нього немає, що порушує його Конституційне право на індивідуальність, право на збереження своєї національної, культурної релігійної, мовної самобутності. Відповідно до п. 5, ч. 2, ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно зіст. 11 Конституції України державасприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні» від 16 липня 1992 року. Відповідно до положеньст.ст.1,3 Закону України «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідност.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. №2398-VIпередбачено, що «внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану». В статті 1 Рамкової конвенції про захист національних меншин від 01.02.1995, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції про захист національних меншин» 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до абз.2 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо). Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 07.07.95 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він, зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків, а якщо їх не було внесено актовий запис має бути доповнено. Зі змісту пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до пунктів 1.16, 2.16.7 Правил рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного акту є підставою для внесення змін, які зазначені в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до п.1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно роз`яснень, що містяться в пункту 9постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). Вказані факти мають для заявника юридичне значення, які іншим шляхом встановити неможливо. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається заявник у своїй заяві знайшли підтвердження в судовому засіданні, доповнюються об`єктивними та достовірними документами про обставини справи, що в сукупності знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, а тому заяву про встановлення фактів слід задовольнити повністю.

Outcome: approved