Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності йому державних актів на право приватної власності на землю серії МК № 2225 від 12.04.1995 року, та серії МК № 2212 від 12.04.1995 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у зазначених державних актах на право приватної власності на землю він є власником земельних ділянок площею 0, 25 га та 0,08 га, які розташовані на території Кам`янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області його прізвище зазначено як « [PERSON] », хоча відповідно до паспортних даних він є « [PERSON] ». У березні місяці 2020 року він звернувся із заявою до державного кадастрового реєстратора Відділу у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо можливості внесення відповідних змін у реєстраційні документи. Проте йому було відмовлено у цьому та роз`яснено право на звернення до суду із встановленням факту належності йому відповідних правовстановлюючих документів на землю. Заявник подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Заявлені вимоги підтримує з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Державного кадастрового реєстратору відділу у Новобузькому ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності та зазначив, що на сьогоднішній день, відділ Держгеокадастру у Новобузькому районі ліквідований як юридична особа публічного права. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено та з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05 квітня 2013 року, пенсійного посвідчення № [NUMBER] та інших документів копії яких долучено до матеріалів справи вбачається, що такі документи видані на ім`я « [PERSON] » Разом з тим, у державних актах на право приватної власності на землю серії МК № 2225 від 12.04.1995 року, та серії МК № 2212 від 12.04.1995 року, зазначено що такі видано на ім`я « [PERSON] » на підставі рішення Кам`янської сільської ради № 16 від 14 березня 1995 року, на земельні ділянки площею 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0,08 га для ведення особистого підсобного господарства, відповідно. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах, а саме у державних актах на право приватної власності на землю серії МК № 2225 від 12.04.1995 року, та серії МК № 2212 від 12.04.1995 року, виданих на підставі рішення Кам`янської сільської ради № 16 від 14 березня 1995 року на земельні ділянки площею 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0,08 га для ведення особистого підсобного господарства, відповідно, які розташована на території Кам`янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області допущена помилка у написанні імені заявника, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме державних актів на право приватної власності на землю, має для заявника юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні імені у правовстановлюючих документах, позбавляє його можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника земельних ділянок, а відтак суд вважає заяву заявника підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved