Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій вказав, що [PERSON], яка померла 11.11.2009 року у м. Дельменхорст Федеративної Республіки Німеччина, та яка була бабусею позивача, на праві спільної часткової власності належала ? частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. На час смерті [PERSON] та на теперішній час позивач є неповнолітнім, а отже він є таким, що прийняв спадщину на підставі ст. 1265 ЦК України, як спадкоємець пятої черги. На підтвердження родинних стосунків вбачається, що по смерті бабусі позивача був спадкоємець першої черги її син [PERSON], тобто батько позивача. [PERSON] помер 04.02.2015 року не прийнявши спадщину після смерті своєї матері. Інших родичів окрім позивача та його батька, [PERSON] не мала, а тому право на спадкування одержав позивач. Батько позивача у свідоцтві про своє народження та свідоцтві про народження самого позивача у графі «по-батькові» зазначений як «Євгенович», але у паспорті, ідентифікаційному коді, пенсійному посвідченні, у документах на приватизацію квартири та у свідоцтві про смерть він зазначений як «Євгенійович», таким чином управління пенсійного фонду відмовило неповнолітньому позивачу у призначенні державної соціальної допомоги у звязку зі смертю батька. При цьому вони послались на відсутність підтвердження родинних відносин позивача із батьком. На підставі викладеного позивач просить суд встановити факт родинних відносин між ним та його батьком та визнати за позивачем право власності на ? частину вкартири № 247 у будинку № 28 по вул. 8 Березня в м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, вислухавши учасників судового розгляду, суд дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню на підставі нижченаведеного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 11 листопада 2009 року померла [PERSON] бабуся неповнолітнього позивача. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належну йому ? частину вкартири № 247 у будинку № 28 по вул. 8 Березня в м. Запоріжжі. Жодний спадкоємець із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Вказане достовірно слідує із відповідних свідоцтв та відповіді держнотконтори. На час смерті [PERSON] та на теперішній час позивач є неповнолітнім, а отже він є таким, що прийняв спадщину на підставі ст. 1265 ЦК України, як спадкоємець пятої черги. Згідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За поясненнями заявника - його батько [PERSON]. У суду немає підстав не довіряти таким поясненням заявника та обґрунтуванням заявленої вимоги, оскільки вони узгоджуються із поданими суду письмовими документами, зокрема, із свідоцтвами про народження та посвідченням. Приймаючи до уваги перелічені обставини, суд вважає достовірно встановленим той факт, що [PERSON] є батьком заявника, а він його сином. На підставі викладеного,

Outcome: approved