Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] , звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду. Вимоги заяви обґрунтовано наступним. [PERSON] (до всиновлення [PERSON] ), а також [PERSON] (до заміжжя [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] в цілому належить на праві спільної сумісної власності в рівних частинах квартира [ADDRESS] . Зазначено, що даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 04 грудня 1997 року Об`єднанням Чернігівоблагробуд згідно з розпорядженням (наказом) №46, зареєстроване і записане в реєстрову книгу №169 за реєстровим №15917. Вказує, що у вищевказаному свідоцтві про право власності на житло при його заповнені співробітниками Об`єднанням Чернігівоблагробуд було допущено помилку, оскільки в частині прізвища [PERSON] (до всиновлення) та прізвище матері [PERSON] (до заміжжя), переплутана одна літера - замість « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно, зроблено неправильний запис « [PERSON] » та « [PERSON] ». На звернення до Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду як правонаступника Об`єднанням Чернігівоблагробуд щодо надання інформації про порядок виправлення помилки у вказаному вище свідоцтві про право власності на житло, було роз`яснено право звернутись з цього приводу до суду з заявою про встановлення факту належності цього документу. Зазначає, що згідно з свідоцтвом про народження, зареєстрованим в книзі актів про народження 22.04.1988 під №473 та свідоцтвом про зміну імені матері, серії [NUMBER] правильним прізвищем є « [PERSON] » та « [PERSON] ». Посилаючись на викладені обставини, просять суд Встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , видане 4 грудня 1997 року Об`єднанням Чернігівоблагробуд, згідно розпорядження № 46 від 04 грудня 1997 року, зареєстровано в реєстровій книзі за № 54. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року відкрито провадження в справі за заявою в порядку окремого провадження. Призначено справу до судового розгляду (а.с.27). Заявники в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в заяві. Представник заінтересованої особи - Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду в судове засідання не з`явився, повідомлені про час та дату розгляду справи належним чином, причини неявки до суду не повідомили. Вислухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як вбачається з матеріалів справи, Свідоцтво про право власності на житло від 04 грудня 1997 року, видане Об`єднанням Чернігівоблагробуд, посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] в цілому дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної) власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 04 грудня 1997 року №46. Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом РАГС Чернігівського міськвиконкому УРСР,[PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 22 квітня 1988 року зроблено запис за №473, де в графі батьки записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03 лютого 2001 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №161. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] , що народилася [INFO] , змінила ім`я на [PERSON] , про що в Книзі реєстрації зміни імені 17 червня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №84. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2005 року, заяву [PERSON] задоволено. Усиновлено [PERSON] , [INFO] , уродженцем села Лебедівка Козелецького району Чернігівської області, громадянином України, дитини - [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано відділ РАГСу Деснянського районного управління юстиції м. Києва внести зміни в актовий запис №473, вчинений відділом ЗАГСу Чернігівського міськвиконкому від 22 квітня 1988 року, про народження [INFO] [PERSON] , вказавши батьком дитини - [PERSON] [INFO] , уродженцем села Лебедівка Козелецького району Чернігівської області, громадина України. В графі прізвище дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », а в графі по батькові « [PERSON] » на « [PERSON] ». Так, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, [INFO] народився [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 22 квітня 1988 року зроблено відповідний актовий запис за №473. В графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Заявники вказують у своїй заяві, що у свідоцтві про право власності на житло неправильно вказано їх прізвища, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] » та « [PERSON] » і тому просять встановити факт, що вказане свідоцтво видане саме їм і тому належить їм. За результатами розгляду звернення, Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду, листом від 12 жовтня 2016 року №Н-540, повідомило що відповідно до заяви про передачу житла за адресою: [ADDRESS] у спільну часткову власність та пакету документів, які надані до відділу приватизації у 1997 році, органом приватизації видане розпорядження про передачу житла у приватну спільну часткову власність №46 від 04.12.1997 року та оформлено 04.12.1997 року свідоцтво про право власності на житло на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що паспорт на ім`я [PERSON] виданий 22.09.2006 року, паспорт на ім`я [PERSON] виданий [INFO] року, виправлення у свідоцтві про право власності є спірним питанням. Як вбачається з даних паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 22 вересня 2006 року Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, прізвище, ім`я та по батькові заявника на даний час - [PERSON] . Як вбачається з даних паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 15 липня 2005 року Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, прізвище, ім`я та по батькові заявника на даний час - [PERSON] . Судом встановлено, що при оформленні свідоцтва про право власності на житло, від 04 грудня 1997 року, видане згідно розпорядженням (наказом) від 04 грудня 1997 року № 46, на ім`я [PERSON] та членів її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - була допущена помилка при написані прізвища заявників - « [PERSON] », « [PERSON] », замість вірного - « [PERSON] », « [PERSON] ». Той факт, що вказане свідоцтво, видавалось саме заявникам, підтверджується наявними у справі доказами в їх сукупності. Зокрема, вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладання шлюбу, свідоцтвом про зміну імені та іншими зібраними по справі доказами. Встановлення даного факту заявникам необхідно для реалізації своїх прав на володіння належним їм майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Вирішуючи питання про встановлюючи даного юридичного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Аналогічне вбачається з роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Заявники в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаному документі, оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, а тому він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявників. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявниками та підтверджених документами. Таким чином, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення вимог заявників і встановлення факту належності їм свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , оскільки виправити помилку іншим чином неможливо На підставі наведеного, суд

Outcome: approved