Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Заявник лікар-психіатр Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька [PERSON] звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], поступила на лікування до ВОПЛ №1 м. Луцька 06 квітня 2017 року о 12 год. 10 хв., доставлена машиною швидкої допомоги за направленням лікаря-психіатра Ковельської ЦРЛ [PERSON] в супроводі сестри медичної ФАПу с. Дубове та працівника поліції за згодою і заявою опікуна [PERSON] в звязку з погіршенням психічного стану, що проявляється в агресивно-конфліктній поведінці по відношенняю до мешканців села, опікуна, побиття 82-річної сусідки, погрози на адресу оточуючих фізичною розправою. За даними медичної карти амбулаторного хворого №78002, медичної карти стаціонарного хворого №1114, відомо, що [PERSON] з народження хворіє на легку розумову відсталість, ускладнену поведінковими порушеннями з періодичним психомоторним збудженням та агресивними діями по відношенню до інших людей. Перебуває на обліку в психіатричній лікарні м. Луцька з 04 серпня 1995 року. Неодноразово лікувалась стаціонарно у ВОПЛ №1 м. Луцька та ВОПЛ №2 с. Олика. Остання виписка 18 травня 2015 року, нинішнє поступлення 11 по рахунку. Згідно рішення Ковельського міськрайсуду від 29 грудня 2009 року визнана недієздатною, опікуном призначено [PERSON] Зазначено, що при огляді в приймальному відділенні лікарні контакт непродуктивний, легко збудлива, дратівлива, інтелект низький. Діагноз легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями по збудливому типу. Комісією лікарів-психіатрів від 07 квітня 2017 року встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад: легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями, синдром психомоторного збудження із агресивністю до оточуючих, який позбавляє її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого вона вчиняла та вчиняє реальні наміри скоєння дій, які являють безпосередню небезпеку для оточуючих. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару як недієздатна. Просить суд госпіталізувати недієздатну [PERSON] до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька. В судовому засіданні заявник представник Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд заяву задовольнити. Прокурор проти задоволення такої заяви не заперечувала. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2017 року о 12 год. 10 хв., доставлена машиною швидкої допомоги за направленням лікаря-психіатра Ковельської ЦРЛ [PERSON] в супроводі сестри медичної ФАПу с. Дубове та працівника поліції за згодою і заявою опікуна [PERSON] в звязку з погіршенням психічного стану, що проявляється в агресивно-конфліктній поведінці по відношенняю до мешканців села, опікуна, побиття 82-річної сусідки, погрози на адресу оточуючих фізичною розправою. До матеріалів справи приєднано копію рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2009 року, відповідно до якого [PERSON], [INFO], визнано недієздатною внаслідок психічного захворювання у вигляді легкої розумової відсталості, які істотно впливають на її можливість усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Призначено [PERSON], [INFO], опікуном [PERSON] (а.с.7). Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів за від 07 квітня 2017 року [PERSON] з народження хворіє на легку розумову відсталість, ускладнену поведінковими порушеннями з періодичним психомоторним збудженням та агресивними діями по відношенню до інших людей. Перебуває на обліку в психіатричній лікарні м. Луцька з 04 серпня 1995 року. Неодноразово лікувалась стаціонарно у ВОПЛ №1 м. Луцька та ВОПЛ №2 с. Олика. Остання виписка 18 травня 2015 року, нинішнє поступлення 11 по рахунку. В день поступлення 06 квітня 2017 року контакт непродуктивний, злословить, на поставлені запитання не відповідає, висловлює погрози на адресу медичного персоналу, оточуючих, що її супроводжували, хворою себе не вважає, в діях інших осіб вбачає ущемлення її прав. При огляді у відділенні контакт непродуктивний, зовні злостива, на питання не відповідає, кричить, інструкції не виконує, зла, агресивна, чинить опір огляду, внутрімязевому введенню ліків, не критична. Виставлено діагноз - легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями, синдром психомоторного збудження із агресивністю до оточуючих. Виходячи з даних анамнезу та обєктивного стану [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад: легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями, синдром психомоторного збудження із агресивністю до оточуючих, який позбавляє її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого вона вчиняла та вчиняє реальні наміри скоєння дій, які являють безпосередню небезпеку для оточуючих. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару як недієздатна. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. В справі «Акопян проти України (заява № 12317/06) рішення від 05.06.2014, у п. 73 Європейський суд встановив, що згідно з практикою Суду особа не може бути примусово госпіталізована як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижче наведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року у справі № 1-1/2016 визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-111\~з наступними змінами у взаємозвязку з положеннями частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням-психіатра без судового контролю. Зроблено висновок, що особа яка визнана у встановленому порядку недієздатною може бути госпіталізована до психіатричного закладу тільки за рішенням суду. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару у примусовому порядку [PERSON], а тому заяву слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved