Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя, в якій просять розірвати шлюб між заявниками. В обґрунтування заяви зазначили, що з 16.07.2010 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Заявники вказують на те, що фактично шлюбні відносини між ними припинені, як і ведення спільного господарства. Також, між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утримання дітей, про що свідчить нотаріально посвідчений договір. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявники в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3ст. 234 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 16.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ЖС №085306, видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №482. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що заявники не ведуть спільне господарство, на примирення не згодні. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Заявниками досягнуто згоди щодо проживання дітей. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. За таких обставин, у суду відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved