Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження, в обґрунтування якої посилалися на те, що 23 вересня 2001 року між ними зареєстровано шлюб в міському реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції, за актовим записом №1249. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заявники вказують, що спільне життя між ними не склалося, між ними постійно виникають сварки, шлюбні відносини фактично припиненні, спільне сумісне господарство не ведуть, крім того зазначали, що відповідно до укладеного між ними договору досягнуто згоди про утримання, виховання та місця проживання спільних дітей, будь-які спори щодо поділу майна відсутні, вважають тому звернулись до суду з спільною заявою та просять суд укладений між ними шлюб розірвати. Відповідно до ч. 1,3 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються іі справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 вересня 2001 року між сторонами зареєстровано шлюб в Міському відділі реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що зроблено актовий запис №1249, свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 9-10). Згідно з письмовим договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, посвідченого 10.07.2018 р. приватним нотаріусом [PERSON], між заявниками досягнуто згоди про утримання, виховання та місце проживання спільних дітей. (а.с. 11). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, договір, підписаний сторонами, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. Згідно вимог ч.8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи наведене, вважаємо за доцільне залишити за [PERSON] прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved