Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Заявник звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту смерті в [INFO] її батька [PERSON] Заява мотивована тим, що [INFO] на території населеного пункту м. Луганськ помер її батько [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть № 214 від 26.02.2019 року, діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється, а отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим. Органи реєстрації актів цивільного стану відмовили у реєстрації факту смерті і у видачі відповідного свідоцтва, посилаючись на те, що для підтвердження факту смерті особи заявником подано документ, форма якого не відповідає вимогам ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». А тому заявник змушена звернутись до суду з заявою про встанослення факту смерті особи. В судове засідання заявник не з'явилася. Заінтересована особа - представник Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, надіславши на електронну адресу суду письмові пояснення щодо даної заяви з проханням про розгляд справи за відсутності представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Батько заявника [PERSON] народився [INFO] в м. Луганськ. Як зазначила в своїй заяві заявник, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть батько заявника помер [INFO] в м. Луганськ. Як вбачається з відповіді Головного територіального управління юстиції у м. Києві Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану №61/17.5-75 від 06.03.2019 року, не має правової підстави для державної реєстрації смерті. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено факт, що гр. [PERSON] помер [INFO] на території м. Луганськ. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved