Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Заявники просять розірвати між ними шлюб, зареєстрований 04.06.1999р. Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому БМР Київської області, мотивуючи тим, що їхнє сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність поваги та взаєморозуміння. З 1 листопада 2016 року подружні стосунки між ними припинилися, вони не ведуть спільного господарства. Їхній шлюб має виключно формальний характер, подальше його збереження вважають неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Спору щодо поділу спільного сумісного майна та визначення місця проживання дитини між ними немає, час на примирення не потрібен. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з матір`ю, між ними досягнуто згоди щодо участі кожного з батьків у матеріальному забезпеченні та вихованні спільної дочки. В судове засідання заявники подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили заяву задовольнити та розірвати шлюб між ними. Суд, виходячи з положень ст.200 ЦПК, вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони уклали шлюб 04.06.1999р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 157. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно укладеного між сторонами договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 08.01.2020р, заявники досягли згоди, що їхня неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , залишається проживати разом з матір?ю, батько має право вільно відвідувати, спілкуватися з дочкою та проводити з нею час; батько щомісячно сплачуватиме аліменти на утримання дочки в розмірі 5000грн. та за власним бажанням додатково надаватиме кошти на витрати, пов?язані з дитиною; мати зобов?язана витрачати кошти, що передбачені цим договором на утримання дочки, за їх цільовим призначенням. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На даний час сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, спільним побутом не пов`язані, не бажають відновлювати сімейні відносини. Строк на примирення не потрібен. Спору про майно сторони не заявили. Між ними укладено договір щодо участі у матеріальному забезпеченні та вихованні неповнолітньої дочки. При встановлених у судовому засіданні обставинах суд дійшов висновку, що шлюб носить виключно формальний характер, подальше його збереження не можливе, оскільки це суперечитиме інтересам заявників. Згідно ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved