Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності її батькові [PERSON] [PERSON] акту на право приватної власності на землю сер. ПЛ № 001047, виданого Решетилівською районною державною адміністрацією 19 листопада 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010456102179, на земельну ділянку площею 4,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Потічанської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. В обґрунтування заяви посилається на те, що 20 листопада 2015 року в с. Потічок помер її батько [PERSON]. Вона та її рідний брат [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, у звязку з розбіжностями у написанні по-батькові [PERSON] у свідоцтві про смерть та в державному акті. В судове засідання заявниця, та представники заінтересованих осіб не зявилися, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності. Представники заінтересованих осіб проти задоволення заяви не заперечують. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року помер [PERSON]. З наданого суду державного акту про право приватної власності на землю сер. ПЛ № 001047, виданого Решетилівською районною державною адміністрацією 19 листопада 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010456102179 видно, що власником земельної ділянки площею 4,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Потічанської сільської ради Решетилівського району є [PERSON]/а.с. 5/. Маючи намір оформити свої спадкові права після смерті батька заявниця та її брат в особі свого представника звернулися до приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] із проханням видати на їх імя свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька. Як вбачається з постанови від 25.07.2016 року нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва, мотивуючи відмову тим, що у правовстановлюючому документі на земельну ділянку та свідоцтві про смерть спадкодавця наявні розбіжності. Так, у свідоцтві про смерть зазначено: «Гилярович», а у державному акті «Гілярович» /а.с. 4/. Між тим, згідно довідки виконкому Потічанської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 25.07.2016 року № 02-23/337 19.11.2004 року гр. [PERSON] отримав оригінал державного акту сер. ПЛ № 001047 на земельну ділянку площею 4,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Потічанської сільської ради. Однак при заповненні бланку державного акту було допущено технічну помилку у написанні по-батькові власника земельної ділянки, яку, у звязку з відсутністю повноважень у сільської ради, виправити не має можливості. Крім того, як зазначено у довідці, станом на 19.11.2004 року на території Потічанської сільської ради був зареєстрований та проживав саме [PERSON], водночас [PERSON] на території сільради ніколи не проживав/а.с. 6/. Вищезазначене свідчить про те, що [PERSON] акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку дійсно видавався та належав батькові заявниці [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження, зокрема, розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» /із змінами/ розяснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу у даному випадку породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки від встановлення даного факту залежить можливість оформлення її спадкових прав, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, іншої можливості вирішити це питання, аніж в судовому порядку не вбачається. Спір про право відсутній. За таких обставин, вимоги заявниці суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved