Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Заявники звернулися до суду з вимогою встановити факт проживання однією сімєю з [PERSON], який помер 14.02.2015 року, 1984 року і по дату смерті. Свої вимоги мотивували тим, що 14.02.2015 року помер [PERSON] з яким вони проживали однією сімєю з 1983 року за адресою смт.Новгородка вул..Шевченка, 48, вели спільне господарство, хоча документально це не підтверджено, але вони являлися однією родиною. На даний час виникла необхідність переоформити спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], а саме житловий будинок та земельну ділянку, а так як вони більше пяти років проживали з померлим однією сімєю то мають право на спадкування після нього належного йому майна. Враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги, відповідно до ст.1264 ЦК України, вони мають право на спадкування за законом четвертої черги. Встановлення юридичного факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менш як пять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, наполягала на її задоволенні. Суду додатково пояснили що, з [PERSON] проживали разом у Республіці Молдова, після чого в 1983 році переїхали до України в смт.Новгородка Кіровоградської області, де працювали у колгоспі «Шевченка» та проживали однією сімєю разом з дітьми. [PERSON] з 2014 року почав проживати окремо. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, наполягав на її задоволенні, суду додатково пояснив, що [PERSON] його вітчим та проживав разом з ними в їхній сімї з часу коли йому було 4 роки. На час смерті [PERSON] з ним та матірю він не проживав, але часто був у батьків. На даний час виникли проблеми з переоформленням спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], що і змусило звернутися до суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду дали показання що з сімєю [PERSON] проживають по сусідству, знали [PERSON] з 1981 року. Разом з останнім в одному будинку проживали дружина [PERSON], діти [PERSON] та Віталій, вони жили як родина, вели спільне господарство, виховували дітей. 14.02.2015 року [PERSON] помер, на час смерті [PERSON] проживав окремо від батьків. Свідок [PERSON] суду дав показання, що він був знайомий з [PERSON] та [PERSON] з 1981-1982 року, коли вони приїхали проживати до України. В одному будинку в смт.Новгородка по вул..Шевченка проживали чоловік [PERSON], дружина [PERSON] та діти [PERSON] та Віталій. Віталій почав проживати окремо раніше, а [PERSON] в 2014 році переїхав проживати до батьків дружини. Представник Новгородківської селищної громади в особі Новгородківської селищної ради [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду звернувся з заявою в якій просив справу розглядати без його участі, щодо задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявників, свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з п.5 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживав в [INFO], мав у приватній власності земельну ділянку площею 6,25 га. та житловий будинок за адресою смт.Новгородка по вулиці Шевченка, 48 Новгородківського району, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок. [PERSON] з 1983 року мешкав в смт.Новгородка разом зі своєю дружиною [PERSON] та дітьми, вели спільне господарство, виховували дітей. В 2014 році [PERSON] переїхав до іншого місця та мешкав окремо від батьків [PERSON] та [PERSON] 14.02.2015 року помер [PERSON] (а.с.5). 29.05.2015 року до завідувача Новгородківської ДНК звернувся [PERSON], з проханням видати на його імя свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало покійному [PERSON], але так як не було встановлено факту, що особи проживали зі спадкодавцем однією сімєю згідно ст.1264 ЦК України, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, як і проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. В судовому засідання встановлено, що підтверджується поясненнями самих заявників [PERSON] та [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] з 2014 року не проживав однією сімєю зі спадкодавцем [PERSON], а мешкав за іншою адресою. Тобто до часу відкриття спадщини, а саме 14.02.2015 року [PERSON] більше року не проживав однією сімєю з [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення вимог заявників, а саме встановлення того факту, що [PERSON], який помер 14.02.2015 року та [PERSON] проживали однією сімєю за адресою вул. Шевченка, 48 смт.Новгородка Новгородківського району Кіровоградської області з 1983 року і по дату смерті [PERSON], тобто по 14.02.2015 року. У суду не має підстав ставити під сумнів покази свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та таких доказів суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial