Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, посилаючись на те, що її брат [PERSON] є інвалідом 1 групи з дитинства безстроково, оскільки він страждає на ДЦБ, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, не може керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення, постійно потребує стороннього догляду та нагляду. В зв'язку з чим просить визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши її опікуном її брата. Заявник в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки Міжрайонної психіатричної медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААА № 623530, виданої 04 серпня 2011 року [PERSON], є інвалідом 1 групи «А» з дитинства, безстроково. [PERSON] страждає на ДЦБ, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, не може керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення, постійно потребує стороннього догляду та нагляду. Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 20 жовтня 2015 року підтверджений встановлений лікувальним закладом діагноз захворювання [PERSON] та виявлені ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, крім цього у висновку зазначено, що він у силу свого захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Заявлені вимоги стосовно призначення опікуном заявника по справі суд вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки згідно висновку виконавчого органу опіки та піклування Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області [PERSON] може бути опікуном над повнолітнім братом [PERSON], оскільки вона обізнана щодо стану його здоров'я, ознайомлена з правовими наслідками встановлення опіки та має бажання опікуватись своїм братом [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved