Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що за національністю він є «грек», оскільки його мати [PERSON] за національністю є «гречанка». Вказав, що зазначення його національності «росіянин» було спричинено необхідністю приховання «грецьких» етнічних коренів у Радянський період. В подальшому у свідоцтві про його шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище Горовою) М.М., а також у свідоцтві про народження доньки заявника [PERSON] (заінтересованої особи), його національність була неправильно вказана як «росіянин». До цього часу заявник зберігає національні почуття роду та прагне відновити свої історичні корені. При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, йому було запропоновано звернутися до суду. У звязку з цим, просить задовольнити заявлені вимоги та внести у звязку з цим відповідні зміни до актових записів. Заявник та його представник надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Від представників відділів державної реєстрації актів цивільного стану до суду надійшли письмові заяви із проханням розглянути справу без їх участі та винести рішення на розсуд суду. [PERSON] у письмовій заяві, наданій суду, вимоги заяви підтримала, просила розглянути справу без її присутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник у справі, [PERSON] народився 12 жовтня 1966 року у місті Маріуполі Донецької області, що підтверджується паспортом громадянина України серії ВК №869380, виданим Жовтневим РВ Марцупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області 03 січня 2012 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії V-НО №336675, виданого повторно 29 грудня 1982 року відділом ЗАГС міста Жданова (колишня назва міста Маріуполя), батьками [PERSON], який народився 12 жовтня 1966 року є: батько [PERSON], за національністю «росіянин», та мати [PERSON] за національністю «гречанка» (актовий запис №1649 від 03 листопада 1966 року). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії V-НО №408332, виданого 02 вересня 1989 року Палацом одруження міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище Горова) [PERSON] з 02 вересня 1989 року, актовий запис №3023. Відомості про національність подружжя відсутні. У свідоцтва про народження заінтересованої особи у справі [PERSON],[INFO], яка народилася у місті Маріуполі Донецької області, (серії ІХ-НО №291785, виданому 16 березня 1997 року Відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому міста Маріуполя Донецькій області), національність батька - [PERSON] зазначена як «росіянин», актовий запис №355 від 16 березня 1993 року. Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У статті 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст.1, ст.3, ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. У звязку із цим, [PERSON] звернувся до Центрального районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС щодо зміни національності за власним бажанням, однак листом останнього за вих.№663/15.2-06-116 від 11.10.2016 року заявнику було розяснено, що це не входить до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо становлення неправильності запису в актах громадянського стану» судам слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститися відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено, то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. За таких обставин суд вважає, що права заявника підлягають захисту, у звязку з цим дана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved