Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Заявник звернулась до суду з даною заявою та просила встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини. У підтвердження заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер чоловік заявника, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] , померлому [INFO] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Відділом комунального господарства виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів 29.11.1978 року, після смерті якого спадщину фактично прийняв його син, [PERSON] , але не встиг оформити своїх спадкових прав. Єдиним спадкоємцями першої черги до майна [PERSON] є заявник, його дружина [PERSON] та його мати [PERSON] , яка померла [INFO] . З метою оформлення спадкових прав заявник звернулась до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] . 12.04.2019 року Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою на ім`я заявника видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Інша 1/2 частина будинку залишилась відкритою для спадкування після [PERSON] , померлої [INFO] . Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частину будинку, заявнику відмовлено у зв`язку із відсутністю факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем, [PERSON] . Встановлення юридичного факту проживання заявника однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має значення для оформлення спадкових прав на належну померлій частину житлового будинку. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Починаючи з 2003 року заявник постійно проживала разом з чоловіком та його батьками в будинку за адресою [ADDRESS] . В [INFO] [ADDRESS] помер свекор заявника, [PERSON] , а в 2009 році помер чоловік заявника [PERSON] . Після смерті чоловіка заявника значно погіршився стан здоров`я свекрухи, вона фактично не вставала з ліжка, потребувала постійного догляду та медичного лікування. Відтак з 2009 року заявник здійснювала догляд за свекрухою та проживала однією сім`єю разом з нею. У судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, ДМР, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Представник іншої заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив рішення ухвалити на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідків [PERSON] , [PERSON] ОВ [PERSON] , [PERSON] В [PERSON] , дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 06 березня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . [INFO] помер чоловік заявника [PERSON] , про що 18 травня 2009 року складено відповідний актовий запис № 3666 органом державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть Відділ реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції. Єдиними спадкоємцями першої черги до майна [PERSON] були заявник та його мати [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні, під час допиту свідків, встановлено, що заявник з 2003 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Після смерті свекра [PERSON] та чоловіка [PERSON] проживала разом зі своєю свекрухою [PERSON] , за якою доглядала до її смерті, так як свекруха була лежачою хворою. Згідно довідки квартального комітету від 23.01.2019 року, заявник проживає за вказаною адресою з 2007 року. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , інші спадкоємці, якіб прийняли спадщину в установленому законом порядку, крім заявника, відсутні. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для заявниці встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємиці четвертої черги за законом, згідно ст.1264 ЦК України, оскільки в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.д. Згідно вимог ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За наведених вище обставин суд вважає встановленим факт проживання заявника однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , понад п`ять років до дня відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved