Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Заявник у лютому 2017 року звернувся до суду із заявою про визнання його сина [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] зареєстрований разом з його батьками: [PERSON] і заявником, - у квартирі [ADDRESS]. З травня 2011 року звязок родини з сином був втрачений і до цього часу невідоме місце його знаходження. Він не підтримує відносини з друзями та знайомими. Вказує, що [PERSON] постановою слідчого СВ Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області від 12.08.2011р. був оголошений у розшук. На даний час будь-які відомості щодо місця перебування [PERSON] відсутні. Зазначає, що у зв'язку з відсутністю [PERSON] він не має можливості вирішити житлово-побутові проблеми, а саме оформити субсидію на тривалий час, також несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки це йому необхідно для вирішення житлово-побутових питань. Заінтересована особа виконавчий комітет Шосткинської міської ради, - через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої просив справу розглядати за відсутності свого представника на розсуд суду. Суд, заслухавши заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до частини 1статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частиною 1 статті 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З аналізу указаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Згідно з ст. ст. 57, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вжитими судом відповідно до частини 2 статті 235, статті 248 ЦПК України заходами установлено наступне. За відомостями Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області [PERSON], [INFO], оголошений у державний розшук та заведено ОРС «Розшук» № 11 від 22.08.2011р. Наразі встановити його місце перебування не виявилось можливим. Як вбачається з постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку обвинуваченого від 12.08.2011р., листів Шосткинської міжрайонної прокуратури № 106-334-15 від 30.11.2015 року, № 100-1628вих16 від 11.03.2016р. стосовно [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12013200110000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та його оголошено розшук. Останнього підозрюють у тому, що перебуваючи на посаді торгівельного агенту ПП «Зевс», він привласнив грошові кошти вказаного підприємства в сумі 88,7 тис. грн.. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (матір [PERSON]) показала, що востаннє бачила сина 29.04.2011р., після того будь-яких звісток від нього не було, вдома (в квартирі [ADDRESS]) залишилися його речі, за якими він не повертався, син працював у місті Шостка торговим агентом в ПП «Зевс», яке зареєстроване на території Донецької області. Невдовзі після його зникнення приходив чоловік, який представився співробітником цього підприємства, та питав про сина. Але вона нічого про сина не чула. Його місце перебування їй не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], колишня дружина [PERSON], суду пояснила, що 16.08.2010 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, після цього вона його не бачила. Вони припинили будь-які відносини, мають спільну дитину, але [PERSON] не цікавився ні вихованням, ні утриманням дитини. Тому була змушена звернутись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, але аліменти він не сплачує і місце його знаходження їй не відоме. А сама вона змушена сплачувати взятий ним кредит. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є сусідкою сімї [PERSON] та проживає в [INFO]. Вона не бачила [PERSON] протягом тривалого часу (більш ніж 5 років, точно не памятає). До зникнення бачила [PERSON] приблизно раз на тиждень. Де він знаходиться їй не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] раніше проживав із батьками, проте десь останніх 6 років вона його не бачила, він перестав ставити під вікна свій автомобіль, у 2015 році приходили з міліції розшукували [PERSON] Де може знаходитись [PERSON] вона не знає, із своєю сімєю відносин ніяких він не підтримує. Згідно з актом від 04.10.2016 року складеним мешканцями житлового будинку № 5 по провулку Красний м. Шостка Сумської області, підписи яких завірені житловою організацією КП «ШКЗ «Імпульс», останні підтвердили факт відсутності [PERSON] протягом тривалого часу за місцем його реєстрації. Таким чином, судом установлено, що [PERSON], [INFO], який зареєстрований [INFO] з травня 2011 року за місцем своєї реєстрації відсутній і з цього часу відомостей про його місце перебування немає. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у кінці квітня 2011 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 1 травня 2011 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON].

Outcome: approved