Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити факт, що вона за національністю є «полька». В обґрунтування своєї заяви заявник зазначила, що її батьками є: мати [PERSON] (дівоче прізвище Штефан) та батько - [PERSON]. Національність батьків заявника, як убачається зі свідоцтва про її народження, кожного зазначена відповідно як «українець» та «українка». Однак, насправді мати заявника за національністю була «полька», оскільки її мати [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) за національністю була «полька», а батько [PERSON] «німець». При цьому батьками бабусі заявника [PERSON] були: мати [PERSON] та батько [PERSON]. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду, оскільки її предки були поляками, що для заявника є дуже важливим. Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є двоюрідною сестрою матері заявника, що їх пращури з с. Іскрівка та по прізвищу «Штефани». В 1930-1931 роках їх розкуркулили. Біля села були створені колонії, в тому числі і польська. Показала, що їй розповідала бабуся, що рідний брат заявника одружився на полячці. Батьки її були чистими поляками. Окрім того, бабуся їй розповідала, що поляків знищували, у звязку з чим люди дуже боялись та приховували свою національність. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Відповідно до ст. 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, факт того, що національність заявника є «полька», підтверджується показаннями свідка, допитаного в судовому засіданні та письмовими доказами, копії яких є в матеріалах даної справи, а саме архівними довідками та статтями з газет краєзнавчими нарисами з історії походження с. Іскрівка (а.с.4-8,17-36, 41-52), що дає суду підстави для встановлення даного факту. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду, оскільки її предки були поляками, що для заявника є дуже важливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved