Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою мотивуючи її тим, що батько її неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON], [INFO], у квітні 2014 р. пішов з дому за адресою [ADDRESS], і додому не повернувся, з того часу немає жодних відомостей про його місце перебування, розшукові заходи, що здійснювалися Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області, позитивного результату не надали. Заявниця просила оголосити батька її неповнолітнього сина, [PERSON] померлим. Відповідно до ч.1 ст.248 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Як вбачається з відповіді Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради № 368 від 30 жовтня 2017 року на запит суду зроблений в порядку ст.248 ЦПК України, [PERSON], [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 20 травня 1998 року по теперішній час. Згідно відповіді Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 22177/08 від 06.11.2017 р., на запит суду, [PERSON], [INFO], на обліку не перебуває, пенсію згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не отримує. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала посилаючись на доводи аналогічні наведеним у заяві. Заінтересована особа Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, до суду свого представника не направила, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є батьком неповнолітнього сина заявниці, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як вбачається з довідки від 12 жовтня 2017 року, [PERSON] перебуває у державному розшуку у зв'язку з чим працівниками ВКП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області було заведено оперативно-розшукову справу № 02-1126 від 12.04.2016 р. На даний час інформація про місце знаходження [PERSON] відсутня. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року, [PERSON], [INFO], визнано особою безвісно відсутньою. Даним рішенням було встановлено, що [PERSON] з квітня 2014 р. був відсутній за місцем свого проживання. Свідки, [PERSON], який є сусідом заявниці та [PERSON], яка приходиться їй сестрою, підтвердили відсутність [PERSON] у місті його постійного проживання, а також відсутність будь-яких відомостей про місце його перебування протягом трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років , а якщо вона зникла безвісті за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців . Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України , де зазначено , що фізична особа ,яка пропала безвісти , у зв»язку з воєнними діями , може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій ; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незаважаючи на вжиті заходи . Особливістю цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. [PERSON] просить оголосити батька свого сина померлим для того, щоб вона мала можливість отримувати державну допомогу на дитину одинокій матері. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення «звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті .Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріальнно-правовий зв»язок або за відсутності такого зв»язку -дані про те , що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб»єктивних прав або виконання обов»язків. Наведені заявницею обставини та мета, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність обставин, які потребують юридичного закріплення смерті батька її неповнолітнього сина, [PERSON] На підставі встановлених обставин та наведених вимог закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги заявника.

Outcome: approved