Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, яку мотивує тим, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Затурці, Локачинського району, Волинської області. Реєстрація народження проведена Локачинським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, актовий запис № 49, від 27 жовтня 1970 року. Заявник виховувався відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру, підтримує стосунки зі своїми родичами - поляками, святкує польські свята та вважає себе поляком. [INFO] в с.Замостище, Березновського району, Рівненської області. народився батько заявника, [PERSON] . 07 листопада 1965 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , реєстрація шлюбу проведена Володимир-Волинським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, актовий запис № 9, від 07 листопада 1965 року. Чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерства юстиції України №В-350-35 від 13.07.1999 року, а тому заявник не може звернутись з такою вимогою до цих органів. В позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті цивільного стану неможливо. Маючи відомості про те, що батько заявника, [PERSON] був поляком, просить, суд, встановити юридичний факти, який має істотне значення для встановлення мого сімейного походження. Заявник, його батько відносимо себе до польської національності і на даний час я бажаю відновити та підтвердити свою та батькову дійсну національність, як передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». На підставі вищевикладеного, просить заяву задоволити. Заявник у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав до суду заяву у якій зазначає, що не може з`явитись у судове засідання, просить розглядати дану справу за його відсутності, вимоги викладені у заяві підтримує у повному обсязі. Локачинський районний ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області явки повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Володимир-Волинський ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області явки повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Згідно ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. [INFO] в с.Замостище, Березновського району, Рівненської області. народився батько заявника, [PERSON] . Відповідно до довідки від 10.03.2018 р. № Ф-697, виданої Центральним державним історичним архівом України, у метричній книзі римо-католицької парафії м. Ківерці, Ківерцівського району, Волинської області, за 1918 -1960 р.р. виявлено запис про хрещення [INFO]. [PERSON] , [INFO] (римо-католицького віросповідання. Відповідно до довідки, виданої Костелом Пресвятого Серця Ісуса Христа , [PERSON] народився [INFO] в с. Замостище Рівненської області та охрещений [INFO]. 07 листопада 1965 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , реєстрація шлюбу проведена Володимир-Волинським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, актовий запис № 9, від 07 листопада 1965 року. [PERSON] , народився [INFO] в с. Затурці, Локачинського району, Волинської області. Реєстрація народження проведена Локачинським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, актовий запис № 49, від 27 жовтня 1970 року, про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де матірю зазначено - [PERSON] , батьком - [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої Костелом Пресвятого Серця Ісуса Христа , [PERSON] народився [INFO] в с. Затурниці Волинської області, є практикуючим католиком і регулярно відвідує Костелом Пресвятого Серця Ісуса Христа . У сім`ї практикуються польські звичаї та традиції як національні, так і святкові. Згідно ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст.11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст.ст.1,3 Закону України «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, у п.п.7, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» роз`яснено, що при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що заява підставна та підлягає задоволенню. Таким чином, суд доходить до переконання, що вимога заявника про встановлення факту його польського походження відповідає, як фактичним обставинам справи встановленим судом так і положенням чинного законодавства України.

Outcome: approved