Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Заявник Київська міська туберкульозна лікарня №2 звернулась до суду з заявою, заінтересована особа - [PERSON] , про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби. Заявник зазначив, що [PERSON] необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження. Оскільки [PERSON] ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] до Київської міської туберкульозної лікарні №2 на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає за доцільне проводити розгляд справи за відсутності заінтересованої особи, враховуючи наявність інформації протитуберкульозного закладу про загрозу останнього в розповсюдженні туберкульозу. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та перебуває на обліку в Київській міській туберкульозній лікарні №2 та ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов`язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов`язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно з висновком центральної лікарсько-консультативної комісії Територіального медичного об`єднання «ФТИЗІАТРІЯ» від 07.11.2019 р. № 1624 [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці. (а.с.7) Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу - Київської міської туберкульозної лікарні №2. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву Київської міської туберкульозної лікарні №2, примусово госпіталізувати [PERSON] до Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п.7 ч.1 ст.430, ч.2 ст.346 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. На підставі ст.ст.1, 11, 20, 25 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»,

Outcome: approved