Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, якою просить встановити факт народження сина, [PERSON], [INFO], у м. Красний Луч Луганської області, матір'ю - [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи доводи заяви, представник заявника, що діє на підставі договору про надання правової допомоги - [PERSON], зазначає, що батьки дитини - [PERSON] [INFO], не перебували у зареєстрованому шлюбі, мекають у цивільному шлюбі в м. Вахрушеве-2, Луганської області, на тимчасово окупованій території. [INFO] [PERSON] в Краснолуцькому перинатальному центрі ЛНР народила сина, [PERSON], про що їй було видано медичне свідоцтво про народження. Заявник звернувся до органу ДРАЦС у м. Харкові з документами для державної реєстрації народження дитини, але отримав відмову, оскільки документи, що пред'явлені ним до органів ДРАЦС, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, в зв'язку із чим заявник змушений звертатись до суду із цією заявою. В судове засідання заявник, його представник не з'явились, до його початку від представника заявника, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутністю заявника та його представника, вимоги, викладені в заяві, вони підтримують та просять суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином. Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил п. 7 ч. 1, ч.2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є громадянином України. Із копії медичного свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 19.11.2016 року Краснолуцький Перинатальний центр ЛНР, вбачається, що [INFO] [PERSON] народила хлопчика. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON], вбачається, що він визнає батьківство та визнає походження дитини - [PERSON], [INFO] він нього та підтверджує, що він є батьком дитини, а [PERSON], [INFO], - є матір'ю дитини. В матеріалах справи також наявна заява [PERSON], якою остання підтверджує факт народження нею дитини - [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], не заперечує проти того, щоб батьком дитини був записаний [PERSON]. Відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» за № 1207 від 15.04.2014р. Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Стаття 1 вказаного Закону визначає, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 2 цього Закону визначений статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії РФ і встановлений особливий правовий режим на цій території з визначенням особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованої території. Отже, суд аналізуючи вищевикладене надійшов до висновку, що є правові підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного і

Outcome: approved