Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

заявник та її представник просять суд встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO] разом із [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини, станом на 19 листопада 2014 року, за адресою: вул.Тітова, 50 с. Скаливатка м.Ватутіне Черкаської області, посилаючись на те, що 19 листопада 2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0, 2402 га розташованої по вул. Тітова, 50 с. Скаливатка м.Ватутіне Черкаської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7110290001:0140, яка належить [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2008 року. 20 серпня 2014 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу, був посвідчений заповіт [PERSON], відповідно до якого, вона, [PERSON] є спадкоємицею. На час відкриття спадщини, вона постійно проживала разом із спадкодавцем, [PERSON] за адресою: вул.Тітова, 50 с. Скаливатка м.Ватутіне Черкаської області, спадщину прийняла, але у визначений законом термін не звернулася до державної нотаріальної контори для видачі їй свідоцтва про право на спадщину. 25 січня 2016 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено, так як вона не звернулася до нотаріальної контори в шестимісячний термін після смерті [PERSON]. Крім того, як пояснила нотаріус, відповідно до п.211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 20/5 від 03 березня 2004 року доказом постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово - екплуатаційної організації, копія рішення суду, що набрало законної сили, реєстраційний запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. В звязку з чим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що вона не надала необхідних документів, які необхідні для підтвердження, в нотаріальному порядку, факту прийняття спадщини у певному місці. Вона зареєстрована за адресою: [INFO], однак проживала спільно з [PERSON], яка є для неї сестрою, за адресою: вул.Тітова, 50 с. Скаливатка м.Ватутіне Черкаської області, оскільки остання потребувала стороннього догляду в звязку із хворобою. Факт її постійного проживання разом із [PERSON] також підтверджується спадковим договором від 14 жовтня 2014 року. Вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем дасть їй можливість оформити право на нерухоме спадкове майно. Заінтересована особа, [PERSON] в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву в якій просить справу за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем розглядати у його відсутності, проти задоволення даної заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР№242090 (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0, 2402 га розташованої по вул. Тітова, 50 с. Скаливатка м.Ватутіне Черкаської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину (а.с.7) належить [PERSON]. Відповідно до заповіту від 20 серпня 2014 року (а.с.6) посвідченого приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу спадкоємцем вказаного майна є заявниця - [PERSON]. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З метою оформлення права на нерухоме спадкове майно заявник звернулася в державну нотаріальну контору, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що заявник не надала необхідних документів, які необхідні для підтвердження, в нотаріальному порядку, факту прийняття спадщини у певному місці. Як вбачається з копії паспорту заявника (а.с.4), заявник зареєстрована за адресою: [INFO], однак постійно проживала разом з [PERSON] за адресою: вул.Тітова, 50 с. Скаливатка м.Ватутіне Черкаської області, оскільки остання потребувала стороннього догляду в звязку із хворобою. Вказаний факт підтверджується спадковим договором від 14 жовтня 2014 року та показами, допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що заявник дійсно постійно проживала разом із [PERSON], оскільки остання потребувала стороннього догляду. Встановлення факту постійного проживання має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на оформлення нерухомого спадкового майна. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються\~\~нормами\~ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3\~ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.\~\~ Відповідно до ч.2 \~ст.256 ЦПК України\~ у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази постійного проживання [PERSON], [INFO] разом із [PERSON], [INFO] на час відкриття спадщини станом на 19 листопада 2014 року за адресою: вул.Тітова, 50 с. Скаливатка м.Ватутіне Черкаської області, що є підставою для задоволення заяви [PERSON]. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «[PERSON] проти Туреччини»)». Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO] разом із [PERSON], [INFO] на час відкриття спадщини станом на 19 листопада 2014 року за адресою: вул.Тітова, 50 с. Скаливатка м.Ватутіне Черкаської області. На підставі ч. 2 ст. 256 ЦПК України та

Outcome: approved