Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. З метою реєстрації смерті її чоловіка вона звернулась з відповідною заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, але отримала письмову відмову у реєстрації факту смерті, посилаючись на відсутність документа медичної установи про смерть, розташованої на території підконтрольній Україні. Встановити вказаний факт смерті необхідно для реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. Просить встановити факт смерті [PERSON], який народився [INFO] в м. Перевальск Перевальского району Луганської області, що на час смерті проживав в [ADDRESS] та що помер в цьому ж селищі [INFO]. Заявник надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та про підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. Згідно з положеннями передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вимогами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено те, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник є жінкою померлого, що підтверджується даними ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], даними довідок з відділу державної реєстрації актів цивільного стану, а також даними ксерокопії паспорта заявника серії [NUMBER] та даними ксерокопії паспорта померлого серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті від 14.01.2019 року за № 102, складеною за формою первинної облікової документації № 106/у, затверджених Наказом «Міністерства охорони здоров'я» так званої «Луганської народної республіки» та виданих 14.01.2019 року медичним закладом так званої «Луганської народної республіки», «[PERSON], [INFO]» помер [INFO] в с. Родакове Славяносербського району так званої «Луганської народної республіки» внаслідок хронічної серцевої недостатності постінфарктний кардіосклерозу. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. З письмової відповіді наданої начальником Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області вбачається, що надана заявником форма документа підтвердження факту смерті [PERSON] не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», оскільки свідоцтво про смерть серії [NUMBER] було видано 17.01.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перевальского районого управління юстиції у Луганській області. Тобто, свідоцтво про смерть було видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснювали свої повноваження у період його видачі. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. У зв'язку з тим, що смерть [PERSON] настала на території де нині жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши заявлені вимоги, які є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved