Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Заявниця 17 травня 2016 року звернулася до суду з заявою в якій вказала, що її брат [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. 19 жовтня 2014 року [PERSON] помер. Він був похований 23 жовтня 2014 року в м. Донецьк, заявниця займалася його похованням. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька 04 листопада 2014 року видав свідоцтво про смерть, актовий запис за № 956. Отже, вищезазначене свідоцтво видано на території тимчасово непідконтрольній державі Україна. Заявниця звернулася до Ленінського районного у м. Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану для видачі витягу про смерть [PERSON], однак листом від 30.04.2016 р. № 1152/16-103 їй було відмовлено, у звязку з тим, що в даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть на вищезазначеного громадянина відсутній. Таким чином, у заявниці є труднощі щодо отримання свідоцтва про смерть і довідки для отримання грошової допомоги на поховання. Заявниця просила встановити факт смерті [PERSON], уродженця [INFO], який помер 19 листопада 2014 року у м. Донецьк. Заявниця, письмово просила слухати справу у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про день і час проведення слухання справи сповіщалися належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У даному випадку заяву подано дружиною померлого. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником подано свідоцтво про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька 04 листопада 2014 року (а.с.7). Оцінюючи надані заявником письмові докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Враховуюче вищевикладене, вимоги заявника є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved