Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON], починаючи з 1995 року, до дня його смерті [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що з 1991 року зареєстрована та фактично проживаю [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований по [ADDRESS]. Мати заявника [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу до смерті матері заявника, вели спільне господарство, несли витрати на утримання житла. Після смерті матері заявника - [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON] продовжував проживати із заявником однією сім'єю до його смерті [INFO], вона вважала його членом сім'ї, купувала ліки, продукти харчування, мали спільний бюджет, підтримували один одного морально та фінансово, разом вели спільне господарство, а потім здійснила його поховання за власний рахунок. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території Суботцівської сільської ради. Однак у заявника відсутні документи на земельну ділянку. Вона має намір успадкувати майно померлого [PERSON], як спадкоємець четвертої черги, у зв'язку з чим звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім'єю з померлим [PERSON] не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні заявник свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Суботцівської сільської ради Знам'янського району в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], її матір'ю була [PERSON] (а.с.14). Остання проживала разом із [PERSON] в с. [ADDRESS] з 1992 року по день своєї смерті [INFO] (а.с.11). [PERSON] проживав та був зареєстрований з 1992 року за вказаною адресою до дня своєї смерті [INFO], що підтверджено довідкою Суботцівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.11). Відповідно до паспортних даних [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та із пояснень заявника вона там же і проживає. [PERSON] померла [INFO] (а.с.13), [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] проживав разом із дружиною [PERSON] та її дочкою [PERSON] в [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство, несли витрати на утримання житла. Після смерті [PERSON] [PERSON] проживав разом із [PERSON] (а.с.18-20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно та майнові права, в тому числі на земельну ділянку [NUMBER] на території Суботцівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.12). Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру після смерті [PERSON] померлого [INFO], спадкова справа не заводилася. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім'єю. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. На підтвердження факту проживання однією сім'єю заявник надала пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], в яких зазначено, що померлий [PERSON] за життя проживав разом із [PERSON] до дня своєї смерті за адресою [ADDRESS]. Однак, вказана інформація спростовується довідкою Суботцівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області від 10.04.2018, в якій вказано, що [PERSON] проживав до дня своєї смерті за адресою [ADDRESS]. Тому суд не може прийняти як належний доказ показання свідків. Відповідно до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Цивільний кодекс Української РСР передбачав дві черги спадкоємців. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Поняття четвертої черги спадкоємців з'явилося в положеннях нового Цивільного Кодексу України 2003 року. Як вбачається з пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 по справі №1-8/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») до членів сім'ї також належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] не мають кровного споріднення та не являються родичами, [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON] відповідно до ЦК Української РСР, а заявник бажає встановити факт сумісного проживання однією сім'єю з [PERSON] з метою в подальшому претендувати на спадщину у вигляді земельної ділянки, як спадкоємець четвертої черги за ЦК України 2003 року, суд вважає відмовити в задоволенні вимог, так як встановлення даного юридичного факту не зможе породити юридичні наслідки для заявника. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed