Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки м. Стаханова, Луганської області, яка померла [INFO] в м. Стаханов Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією України. В обґрунтування своєї заяви заявник зазначила, що [PERSON], [INFO] була її матірю. [INFO] [PERSON] померла в м. Стаханов, на підтвердження чого 09.12.2016 року Стахановським міським відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було видане свідоцтво про смерть. З метою державної реєстрації смерті [PERSON], заявник звернулась до Саксаганського районного у місті Кривому Розі відділу реєстрації актів цивільного стану, однак отримала відмову, оскільки надане нею свідоцтво про смерть [PERSON] не відповідало нормам чинного законодавства та було видане органом, що не мав на це повноважень та для вирішення даного питання їй рекомендовано було звернутись до суду. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, надав письмову заяву, в якій просив розглянути заяву без його участі та не заперечував проти її задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається із заяви, [PERSON] була матір'ю заявника. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 09.12.2016 року Стахановським міським відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [PERSON], [INFO] померла (а.с.6). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком заявниці з 1975 року проживав разом із [PERSON], яка була матір'ю його дружини. Заявник, з метою державної реєстрації смерті матері, звернулась до Саксаганського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак отримада відмову, оскільки надане нею свідоцтво про смерть [PERSON] не відповідало нормам чинного законодавства та було видане органом, що не мав на це повноважень та для вирішення даного питання їй рекомендовано було звернутись до суду (а.с.5). Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VІІ,тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим щодо реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно із ч. 1ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Таким чином, зважаючи на вище викладене, та враховуючи той факт, що заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт смерті матері, яка померла на тимчасово окупованій території України, оцінюючи належність, допустимість, достовірність зібраних у справі доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість даної заяви на наявність підстав для її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved