Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, в якому зазначили, що 13.06.2015 вони зареєстрували шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Між заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя та виховання дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, а також розміру аліментів на утримання дитини, що передбачено Договором між батьками про визначення місця проживання дитини та участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від 13.10.2020, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заблоцькою Л.Б. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Як зазначають заявники, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим у зв`язку з тим, що вони втратили почуття любові, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя та сім`ю, а також суперечливість характерів. У зв`язку із вказаними вище підставами просили розірвати шлюб між ними. В судове засідання заявники не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд заяви за їх відсутності, в яких вони зазначили про повне підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. За наявності зазначених вище заяв суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності заявників та заінтересованої особи. Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов до висновку, що подана заява є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 13.06.2015 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між заявниками зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №873 (а.с. 4). Від зареєстрованого шлюбу заявники мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.10.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2430 (а.с. 5). Заявники спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. З матеріалів справи убачається, що сторони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, збереження сім`ї неможливе. Частиною 1 ст. 109 СК України визначено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Між заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя та виховання дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, а також розмірі аліментів на дитину, що передбачено Договором між батьками про визначення місця проживання дитини та участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від 13.10.2020, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заблоцькою Л.Б. (а.с. 10-11). За приписами ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам заявників, тому вимоги заявників підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved