Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності до національності. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що в свідоцтві про її народження, виданому 29 жовтня 1966 р Палацом новонароджених у м. Харкові записано, що її батько за національністю був євреєм, про що зроблено відповідний актовий запис, національність матері вказано - «українка». В свідоцтві про її народження, в паспорті громадянина України, в свідоцтві про шлюб, в свідоцтві про народження її сина, яке видане повторно Московським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, її національності не вказано. Заявник стверджує, що за походженням вона є єврейкою, оскільки євреєм за національністю був її батько та весь його рід. Зазначає, що дані про національність у паспорті відсутні в зв'язку із змінами законодавства по причині відсутності відповідних граф у паспортах громадянина України. Ще за радянських часів, при отриманні паспорта вона обрала національність «українка», з метою уникнення переслідувань та репресій з боку державних органів СРСР. В подальшому, при реєстрації народження її сина [PERSON], [INFO] в Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, внесено відомості про те, що вона (заявник) за національністю є українкою. Посилаючись на вищезазначені обставини, просить встановити факт її приналежності до єврейської національністі, а також зобов'язати Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 2059 від 22.10.1986 року, про народження її сина [PERSON], [INFO] вказавши в графі «національність» матері - національність «єврейка». Встановлення зазначеного факту потрібно їй задля впорядкування документів, для реалізації особистих прав щодо підтвердження єврейського походження її роду по лінії батька, та вчинення подальших дій, пов'язаних із зближенням з єврейським народом, отримання відповідних документів, посвідчуючих приналежність її до вказаної нації, а також для еміграції її родини, сина з сім`єю до Єврейської общини в Німеччині, тобто має юридичне значення. Заявник та представник заявника підтримали заяву, просили задовольнити та надали до суду заяву слухати справу у їх відсутність. Зацікавлена особа Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище - «[PERSON]», в першому шлюбі - «[PERSON]») [PERSON], народилася [INFO] р. в м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], яке видане 29 жовтня 1966 р. Палацом новонароджених у м. Харкові, актовий запис № 6770 від 26 жовтня 1966 року. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00014437256, виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, заявник перебувала в шлюбі з [PERSON], актовий запис № 207 від 16 лютого 1985 р. Після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]». В період шлюбу у неї народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, повторно виданим Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 06 листопада 2014 р. 14 грудня 1989 р. шлюб з [PERSON] розірвано, що підтверджується відомостями про розірвання шлюбу, зазначеними в Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00014437256. Прізвище заявника після розірвання шлюбу залишено «[PERSON]». Крім того, 14 листопада 2014 р. заявник уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований в Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1552. ЇЇ прізвище після реєстрації шлюбу змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження заявника, виданого 29 жовтня 1966 р. Палацом новонароджених у м. Харкові, зазначено, що її батько за національністю - «єврей», про що зроблено актовий запис № 6770, національність матері вказано - «українка». В свідоцтві про народження заявника не вказано її національності, однак вона вважає себе єврейкою за походженням, оскільки євреєм за національністю був її батько та весь його рід. На теперішній час в жодному документі, які видавались їй, в тому числі паспорті громадянина України, в свідоцтві про шлюб, в повторному свідоцтві про народження сина [PERSON], не вказано її національності. Дані про національність у паспорті відсутні в зв'язку із змінами законодавства по причині відсутності відповідних граф у паспортах громадянина України. При реєстрації народження її сина [PERSON], [INFO] в Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2059 від 22 жовтня 1986 року, внесено відомості про те, що вона національністю «українка». Вказана обставина підтверджується витягом за № 00014975252 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Згідно повторного свідоцтва про народження сина заявника [PERSON], яке видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, графи, які вказують на «національність» батьків відсутні. Посилання заявника на те, що оскільки за радянських часів при отриманні паспорту,вона змушена була обрати українську національність з метою уникнення переслідувань та репресій з боку державних органів СРСР, то на даний час вона має право на відновлення єврейського походження задля збереження своєї національності, суд вважає обґрунтованим. Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. У відповідності до ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Згідно з Законом України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність; примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ч.1 ст.3 Рамкової конвенції ООН «Про захист національних меншин», ратифікованої в Україні Законом від 09.12.1997 року, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Встановлення факту належності до національності потрібно заявнику для реалізації особистих прав щодо підтвердження єврейського походження її роду по лінії батька, задля вчинення подальших дій, пов'язаних із зближенням з єврейським народом, отримання відповідних документів, посвідчуючих приналежність заявника до вказаної нації, а також для еміграції її родини, сина з сім`єю до Єврейської общини в Німеччині, тобто має юридичне значення. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] за походженням вважає себе єврейкою, остання має право на відновлення своєї національності та на внесення змін до відповідних документів із зазначенням національності «єврейка», як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні». Суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved