Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Заявник у справі звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, що має юридичне значення посилаючись не те, що [INFO] помер його батько [PERSON], який постійно був зареєстрований та проживав в кв. [ADDRESS], що підтверджується копією довіреності. Так, заявник з метою отримання спадщини звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після сметрі батька, однак откримав відповідь, про те, що свідоцтво про смерть, яке видано ЛНР не діє на території України. Суд, дослідивши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Судом встановлено, що заявник являється сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25.09.1952 року Ворошиловським міським бюро РАЦС м.Ворошиловськ Ворошиловградської обл. Згідно відомостей наданих заявником, [PERSON], помер [INFO] у м. Алчевськ, про що було видано свідоцтво про смерть Відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управління юстицій Міністерства юстицій Луганської Народної Республіки, що є тимчасово окупованою територією України. Судом встановлено, що при зверненні звявниом до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після сметрі батька, однак отримав відповідь, про те, що свідоцтво про смерть, яке видано ЛНР не діє на території України. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року відповідно до ст. 273 ЦПК України( 1963р) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення ( удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений в порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану, підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров»я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного, ст. ст. 4-13, 77-84, 259, 260, 264-266, 269, 317 ЦПК , суд,

Outcome: approved