Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою та просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця д. Борьба Ветківського району Гомельської області, померлого [INFO] в м. Донецьк. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] в м. Донецьк помер її батько [PERSON] . При зверненні до Криворізького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області їй\~ відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки свідоцтво про його смерть не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті, тому відповідно не створює ніяких правових наслідків.\~ Встановлення факту смерті їй необхідно для оформлення спадкових прав. Заявник в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просили суд їх задовольнити в повному обсязі (а.с.15). Представник заінтересованої особи - Криворізький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечували\~ (а.с. 17) . В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Дослідивши матеріали справи, давши оцінку наданим суду доказам,\~ суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних законних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України,\~ суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії\~ [NUMBER] , копіями свідоцтв про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та копією свідоцтва про шлюб серій [NUMBER] (а.с. 7, 8). Як вбачається з наданих суду відомостей, [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 44 від 10.06.2019 року (а.с. 11-12). Постановою Верховної ради України від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів Донецької та Луганської області, районів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» та відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією України визначена у тому числі територія Донецької області. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. При зверненні заявника до Криворізького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області їй відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки воно не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», тому відповідно не створює ніяких правових наслідків (а.с. 12). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII, який набрав чинності 27.04.2014 р., державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Отже, враховуючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, для подальшого використання свідоцтва про смерть, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню та необхідно встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця д. Борьба Ветківського району Гомельської області, померлого [INFO] в м. Донецьк. \~\~\~\~\~\~\~ Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України (ч. 4 ст. 317 ЦПК України).

Outcome: approved