Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою та просить встановити факт належності права власності [PERSON] [INFO], на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]», кадастровий номер - [NUMBER], на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 31.12.1998 року № 75-2-00611 з 31.12.1998 року. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є бабусею заявника. Згідно з заповітом від 04.05.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської нотаріальної контори, гр. [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. Після смерті бабусі, заявник в установлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вподальшому виявилось, що оригінал державного акту на земельну ділянку якою володіла [PERSON] з невідомих причин втрачено, а на звернення щодо отримання дубліката державного акта на право приватної власності на землю Департаментом земельних ресурсів КМДА у було відмовлено, у зв'язку з чим заявник був вимушений звернутися до суду з даним позовом, в порядку окремого провадження. Заявник в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник заявника [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] є бабусею заявника - [PERSON] У 1960 р. дід заявника - [PERSON], отримав для ведення садівництва земельну ділянку [ADDRESS] 31.12.1998 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю. [INFO] року [PERSON] померла, залишивши заповіт від 04.05.2007 № 2-2496, посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори. Заявник в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, оригінал державного акту на право приватної власності на землю було втрачено з невідомих причин. На адвокатський запит представника заявника [PERSON] Департаментом земельних ресурсів КМДА щодо видачі дублікату державного акту було надано відповідь, де зазначено, що відповідно до рішення Київської міської ради від 19.12.202 року № 182/342 - видача дубліката державного акта на право приватної власності на землю, не належить до компетенції Департаменту земельних ресурсів. Крім того, заявнику повідомлено, що виготовлення, видача та реєстрація дублікатів державних актів на право приватної власності на землю не передбачена чинним законодавством. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факт належності особі документа, зокрема державних актів на право власності, тощо. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Outcome: approved